ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. Справа № 911/2056/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна гомеопатична спілка», м.Київ

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко», с.Софіївська Борщагівка

про стягнення 236482,74 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Національна гомеопатична спілка» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (далі відповідач) про стягнення 236482,74 грн.

Провадження у справі №911/2056/17 порушено відповідно до ухвали суду від 05.07.2017 року та призначено справу до розгляду на 18.07.2017 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 18.07.2017 року не зявився та 18.07.2017 року надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладався до 22.08.2017 року.

В судовому засіданні 22.08.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 22.08.2017 року не зявився, подав до канцелярії суду відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідне клопотання про відкладення розгляду справи відхилено судом, оскільки у клопотанні не обґрунтовано неможливості забезпечити явку в судове засідання представника відповідача та не надано жодних доказів в підтвердження викладених в ньому обставин.

За таких обставин, суд у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 01.12.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Національна Гомеопатична Спілка» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (відповідач) був укладений Договір купівлі-продажу № 22 (далі - Договір), відповідно до якого Продавець (позивач) зобовязується продати, а Покупець (відповідач) купити лікарські засоби (далі - ОСОБА_3) в асортименті, за цінами та у кількості, та в строки, відповідно до замовлення Покупця, з подальшим зазначенням в накладних, які є невідємною частиною цього Договору.

Згідно з п.4.1. Договору поставка товару Покупцю здійснюється окремими партіями, відповідно до поданих Покупцем та погоджених Продавцем заявок на поставку Продукції, в якій зазначається асортимент товару, його кількість та строк поставки.

Погодження заявки відбувається у вигляді надіслання Продавцем заявки Покупцю з підписом та печаткою Продавця. Заявка може подаватися та погоджуватися факсимільним звязком, електронною поштою або іншим погодженим сторонами способом. Погодження заявки відбувається протягом 1-го календарного дня з моменту відправлення її Покупцем.

Згідно з п. 4.2. Договору доставка товару здійснюється силами та за рахунок Продавця, транспортом, який придатний для перевезення даного вантажу і який відповідає санітарним вимогам. Доставка товару на склад Покупця здійснюється на умовах DDР (за редакцією Інкотермс 2010), за адресою: 08131, Україна, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 114.

Відповідно до п. 3.1. Договору оплата за кожну партію ОСОБА_3 здійснюється у національній валюті України шляхом перерахування суми на розрахунковий рахунок Продавця з відстрочкою 60 (шістдесят) календарних днів з дати поставки. Датою поставки вважається дата отримання товару Покупцем.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору, ним за замовленнями відповідача було здійснено поставку товару за адресою: 08131, Україна, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 114. Загальна вартість поставленого товару за Договором складала 583 702,73 грн.

Однак, відповідачем своєчасно та в повному обсязі отриманий ОСОБА_3 не оплачено, здійснено часткову проплату на суму 217 710 грн. Також, після отримання відповідачем претензії позивача, 05.05.2017 року відповідачем було погашено заборгованість на суму 146 766,53 грн. Всього відповідачем оплачено поставлений товар на суму 364476,53 грн., відповідно, неоплаченим залишився отриманий відповідачем ОСОБА_3 на суму 219 226,20 грн.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 219 226,20 грн. заборгованості. Також, у звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання, позивач в позові просить стягнути з відповідача 15 498,40 грн. пені та 1 758,14 грн. 3% річних.

Відповідач в ході розгляду спору подав відзив, в якому проти позову заперечував. Відповідач вважає, що ненадання до матеріалів справи заявок на замовлення товару унеможливлює встановити, чи дійсно обсяги поставок, ціна товару, строки поставки товару відповідають замовленням відповідача.

Однак, відповідні заперечення не спростовують факту поставки та обсягів фактично прийнятих відповідачем поставок згідно з підписаними накладними, тому не спростовують необхідності оплати отриманого товару.

Крім того, дослідження заявок може мати значення у спорі щодо асортименту та комплектності товару. В разі ж фактичного прийняття товару в поставленому обсязі, Покупець є таким, що прийняв виконання замовлення як належне.

Також, відповідач вважає, що видаткові накладні оформлені з порушеннями Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому не підтверджують факту поставки ОСОБА_3. Враховуючи непідтвердженість факту поставки ОСОБА_3, відповідач заперечує обґрунтованість розрахунку позову.

Щодо заперечень відповідача стосовно факту поставки товару, суд зазначає, що позивачем надано для огляду та долучено до матеріалів справи всі видаткові накладні, які свідчать про тпоставку товару та його прийняття відповідачем, які підписані повноважними представниками сторін. В підтвердження повноважень отримувача ОСОБА_3, позивачем надано довіреності на отримання ТМЦ до відповідних накладних, які містять зразки підписів уповноважених осіб.

Накладні - це первинні бухгалтерські документи, що підтверджують існування факту здійснення господарської операції. Про прийняття товару за вказаними накладними в т.ч. свідчить наявність підпису представників відповідача, які завірені відбитками спеціальних штампів відповідача. При цьому, за наявності підпису уповноваженої на отримання товару особи та відтиску штампу, такий недолік накладної, як не зазначення посади, не спростовує факту отримання товару.

Крім того, про факт існування господарських відносин сторін за спірним Договором та отримання ОСОБА_3, свідчить часткова оплата ОСОБА_3.

Самі лише недоліки в оформленні видаткових накладних не спростовують їх дійсність та факту поставок товару, про підроблення чи фальсифікацію відповідних видаткових накладних відповідачем не заявлено в установленому чинним законодавством порядку до правоохоронних органів.

Таким чином, про виконання Постачальником замовлень Покупця свідчать факти прийняття Покупцем відповідних замовлень, що підтверджується видатковими накладними.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача в сумі 219 226,20 грн., як заявлено в позові.

У звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання, позивач в позові просить стягнути з відповідача 15 498,40 грн. пені та 1 758,14 грн. 3% річних.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Згідно з п. 7.1. Договору у випадку порушення строків оплати Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення, нарахована на суму простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом досліджено та встановлено, що позивачем на виконання вимог суду надано обґрунтований розрахунок, згідно якого пеня нарахована по кожному періоду (по кожній накладній) на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не спростовано, за періоди прострочення в межах строку, який не перевищує встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Згідно наданого позивачем до позову розрахунку, 3% річних нараховано по кожному періоду (по кожній накладній) на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не спростовано.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені та річних в заявлених в позові сумах.

Відповідно до ч.1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі в сумі 3 547,24 грн.

Також, позивач зазначає, що з метою ведення претензійно-позовної роботи, підготовки позовної заяви для подачі до суду, супроводження розгляду господарської справи в суді, позивачем було укладено з Адвокатським обєднанням «МІТРАКС» договір про надання юридичних послуг № 03/05/ЮР від 03.05.2017 року. Згідно умов даного договору, вартість надання юридичних послуг в суді першої інстанції (Господарському суді Київської області) складає 10 000,00 грн.

В ході розгляду справи позивач надав Акт № 1 від 10.07.2017 року прийому-передачі наданих послуг згідно з Договором про надання юридичних послуг № 03/05/ЮР від 03.05.2017 року, укладений позивачем та Адвокатським обєднанням «МІТРАКС» в особі директора ОСОБА_4 та платіжне доручення № 582 від 14.07.2017 року на суму 10000 грн. про оплату юридичних послуг на користь Адвокатського обєднання «МІТРАКС».

В ході розгляду справи зі сторони позивача приймали участь адвокати ОСОБА_1 (надано ордер Адвокатського обєднання «МІТРАКС» та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю серія КВ № 000030), ОСОБА_5 (надано ордер Адвокатського обєднання «МІТРАКС» та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 4769).

Таким чином, з огляду на ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України відповідні витрати, понесені позивачем на оплату послуг адвокатів, є судовими витратами і підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРАМ КО» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, буд. 114, код 39443405) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна гомеопатична спілка (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 76-78, код 24372746) 219 226,20 грн. основного боргу, 15 498,40 грн. пені, 1 758,14 грн. 3% річних, 3 546,64 грн. витрат на сплату судового збору та 10000 грн. адвокатських витрат.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 05.09.2017 р.