ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.09.2017 р. Справа№ 914/2258/13

Суддя Господарського суду Львівської області Пазичев В.М., розглянувши матеріали заяви Львівського міського комунального підприємства „Львівтеплоенерго про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині по справі № 914/2258/13

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів)

про: стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу за природній спожитий газ у сумі 1384675,33 грн.

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Вашкевич Н.І.

Представники:

від позивача (стягувача): не зявився.

від відповідача (заявника): ОСОБА_1 довіреність №48 від 20.09.2016 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» за вх. № 3510/17 про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 22.08.2013 року по справі № 914/2258/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ) до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (м. Львів) про стягнення 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу за природній спожитий газ у сумі 1384675,33 грн., таким, що не підлягає виконанню в частині.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.08.2017 року прийнято заяву до розгляду і призначено на 29.08.2017 року. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.08.2017 року розгляд заяви відкладено на 04.09.2017 року.

Позивач (стягувач) вимог ухвали суду про прийняття заяви до розгляду від 23.08.2017 року, від 29.28.2017 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був своєчасно, належним чином, відповідно до ст. 64 ГПК України, повідомлений про час, місце і дату розгляду справи, що підтверджується копією Списку № 758 згрупованих внутрішніх поштових відправлень рекомендованих листів за 30.08.2017 року, а явка позивача (стягувача) була визнана судом та визначена в ухвалах суду обовязковою.

Відповідач (заявник) вимоги ухвали суду про прийняття заяви до розгляду від 23.08.2017 року, від 29.28.2017 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

04.09.2017 року за вх. № 29939/17, через канцелярію суду, відповідачем (заявником) подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути спір, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у справі матеріалами, у відсутності представника позивача (стягувача).

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

У своїй заяві заявник зазначає, що рішенням Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. у справі № 914/2258/13 стягнуто з Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 114 369 (сто чотирнадцять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 98 коп. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101 903 (сто одну тисячу дев'ятсот три) грн. 79 коп., пеню у розмірі 515 471 (п'ятсот п'ятнадцять тисяч чотириста сімдесят одна) грн. 47 коп. та 7% штрафу у розмірі 652 930 (шістсот п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот тридцять) грн. 10 коп. та 27693 (двадцять сім тисяч шістсот девяносто три) грн. 51 коп. судового збору.

22.08.2013 року Господарським судом Львівської області видано наказ на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. по справі № 914/2258/13.

Заявник наголошує, що 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого, водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведепня за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової га електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності ним Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Заявник зазначає, що постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93 затверджено «Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром»(надалі-Порядок). В п.14 наведеного Порядку зазначено, що у реєстрі зазначаються такі дані про підприємство: повне найменування юридичної особи; код згідно з ЄДРПОУ; номер і дата внесення до реєстру даних про підприємство; основний вид діяльності (згідно з ліцензією); фактичне місцезнаходження підприємства; прізвище, імя та по батькові особи, уповноваженої діяти від імені підприємства, із зазначенням посади і номерів телефонів; реквізити ліцензій підприємства, що були чинними в період виникнення заборгованості за спожиті енергоносії, яка підлягає врегулюванню згідно із Законом; підстава включення підприємства до реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону); підстава і дата внесення змін до інформації про включене до реєстру підприємство (дата видання та номер наказу Мінрегіону); підстава і дата виключення підприємства з реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону); обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Предметом розгляду по справі № 914/2258/13 було стягнення пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасно проведені розрахунки за поставку природного газу по Договору закупівлі природнього газу № 01/12-97-БО від 19.01.2012 року.

Заявник зазначає, що з Акту звіряння розрахунків від 31.10.2016 року, оформленого Сторонами, вбачається, що несплаченими по Договору купівлі-продажу природного газу, стягнення заборгованості по якому було предметом судового розгляду, залишаються штрафні та фінансові санкції (пеня, штраф, 3% річних, інфляційні втрати, судові витрати).

Таким чином, на думку заявника, у зв'язку з повним виконанням ЛМКП «Львівтеллоенерго» своїх зобов'язань, згідно Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ПАТ «НАК «Нафтогаз України» втратила право вимоги зі сплати штрафних та фінансових санкцій.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Відповідно до п. 3.3. Постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 р. № 9, частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими у порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково:

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або ї інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано. якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

З огляду на викладені обставини, на думку заявника, обов'язок боржника стосовно сплати заборгованості згідно судового наказу Господарського суду Львівської області від 22.08.2013 р. № 914/2258/13 відсутній частково, у зв'язку з набранням чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким передбачено, що нараховані пеня, інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню.

На момент розгляду заяви стягувач (позивач) явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, відзиву на заяву не подав.

При прийнятті ухвали суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 4-5 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Судом встановлено, що 06.08.2013 року Господарським судом Львівської області у справі № 914/2258/13 винесено рішення, яким позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» 114369 грн. 98 коп. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101903 грн. 79 коп., пеню у розмірі 515471 грн. 47 коп., 7% штрафу у розмірі 652930 грн. 10 коп. та 27693 грн. 51 коп. судового збору.

22.08.2013 року Господарським судом Львівської області видано наказ на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 06.08.2013 р. по справі № 914/2258/13.

30.11.2016 р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 р. №1730-VIII (надалі- Закон), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Статтею 1 Закону України № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", визначено, яка саме кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу за спожитий природний газ підлягає врегулюванню. Це кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (ч. 1 ст. 1 Закону № 1730-VIII).

Статтею 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи вимоги Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", у відповідача виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ Господарським судом Львівської області від 22.08.2013 р.

Згідно з абз. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Вказана норма кореспондується з абз. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, яким визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З наведених норм випливає, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення повинні бути включені до відповідного реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 цього Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються документи, які передбачені цією статтею.

Частиною 2 ст. 3 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії встановлено, що для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідно до статті 3 Закону України № 1730-VIII від 03.11.2016 р. "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93 затверджено "Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром", яким визначені дані реєстру про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2017 р. № 93 Про Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром передбачено, що рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається Мінрегіону України або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Згідно п. 16 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 р., виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Разом з тим, за приписами ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України, виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 117 ГПК України, наказ має відповідати вимогам щодо виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". При цьому господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати наказ таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за наказом. Господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржника чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Згідно ч. 2 ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави подання та загальний порядок розгляду господарським судом заяв стягувачів або боржників про виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі наказу, визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, та стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за наказом визначено частиною 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України. За роз'ясненнями, наданими у п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставами визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку ст. 117 ГПК України є випадки, коли його видано помилково, або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом. Слід зауважити, що норма ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов'язань боржника.

Відповідно до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 152 від 16.06.2017 року. Про включення до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії субєктів господарювання, вирішено включити до Реєстру теплопостачальник та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, субєкти згідно з додатком, та згідно листа № 8/10-1094-17 від 16.06.2017 року Департаменту економіки систем життєзабезпечення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, повідомлено, що до даного Реєстру включено, зокрема, Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго, , місцезнаходження 79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1.

Крім того, ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» листом № 26-6166/1.8-17 від 15.08.2017 року повідомлено, що спеціальною Комісією Компанії, яку уповноважено щодо прийняття рішень стосовно врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, яка підпадає під дію Закону шляхом списання та/або реструктуризації, прийнято рішення про списання суми неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних за Договором № 01/12-97-БО від 19.01.2012 року на суму 1384675 грн. 34 коп.

Беручи до уваги вищенаведені норми, суд констатує, що боржником представлено суду достатньо обґрунтованих та переконливих доказів в обгрунтування поданої заяви та доведено, що на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", є наявним факт списання боргу (відсутності обовязку щодо сплати) на користь позивача в розмірі 114369 грн. 98 коп. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101903 грн. 79 коп., пеню у розмірі 515471 грн. 47 коп., 7% штрафу у розмірі 652930 грн. 10 коп. у справі № 914/2258/13.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» від 17.08.2017 року за вх. № 3510/17 підлягає задоволенню, а наказ у справі № 914/2258/13 від 22.08.2013 року, в частині стягнення з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 114 369,98 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101 903,79 грн., пеню у розмірі 515 471,47 грн. та 7% штрафу у розмірі 652 930,10 грн., визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 22, 34, 36, 86, 117 ГПК України, господарський суд,-

У Х В А Л И В :

1. Заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (від 17.08.2017 року за вх. № 3510/17) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 114 369,98 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101 903,79 грн., пеню у розмірі 515 471,47 грн. та 7% штрафу у розмірі 652 930,10 грн. - задоволити.

2. Визнати наказ Господарського суду Львівської області від 22.08.2013 року у справі № 914/2258/13 в частині стягнення з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (вул. Д. Апостола, 1, м. Львів, 79040; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м.Київ, 01001; ) 114 369,98 грн. інфляційних втрат, три відсотки річних у розмірі 101 903,79 грн., пеню у розмірі 515 471,47 грн. та 7% штрафу у розмірі 652 930,10 грн. таким, що не підлягає виконанню.

3. В решті частині наказ Господарського суду Львівської області від 22.08.2013 року у справі № 914/2258/13 - залишити без змін.

Суддя Пазичев В.М.