ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Справа № 911/1908/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Марценюк О.М.

розглянувши справу № 911/1908/17

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго»,

м. Вишневе

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Олександровича, м. Вишгород

про стягнення 143 814,41 грн.

Представники:

від позивача: Тимошенко О.В. - довіреність № 286 від 12.06.2017;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 143 814,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про постачання електричної енергії № 220045210 від 15.01.2015, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 131 784,22 грн., з огляду на наявність якої нараховані 7 491,59 грн. пені, 3 730,28 грн. інфляційних втрат, 808,32 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 22.06.2017 порушено провадження у справі № 911/1858/17.

Ухвалами суду від 05.07.2017 та 02.08.2017 розгляд справи було відкладено.

В судових засіданнях 02.08.2017 та 16.08.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Відповідач або його представник в судові засідання 05.07.2017, 02.08.2017, 16.08.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвал суду від 22.06.2017, 05.07.2017, 02.08.2017 не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, до суду не надіслав. При цьому, суд відзначає, що ухвали суду направлялись відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2015 між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладений Договір про постачання електричної енергії № 220045215, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2 якого постачальник продає споживачу електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно з актом розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін та зазначається в додатку № 1 до договору.

Умовами п.п. 7.1, 7.5 договору визначено, що облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобі обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником розрахунково згідно з вимогами додатків № 4 та № 5 до договору. На підставі засобів обліку електроенергії та згідно з умовами додатку № 6 до договору оформлюються акт про використану електроенергію та акт результатів замірів електричної потужності.

Між позивачем та відповідачем підписаний додаток № 4 до договору «Порядок розрахунків за активну електроенергію», яким погоджено, що розрахунковий період встановлено споживачу з 9-го числа календарного місяця до 9-го числа наступного місяця. Якщо дата закінчення розрахункового періоду припадає на 30 або 31 число місяця, які мають меншу кількість днів, вона переноситься на останній день місяця. Обсяг спожитої електричної енергії для внесення авансового платежу визначається на основі договірної величини на відповідний розрахунковий період. Для розрахунку авансового платежу застосовуються роздрібні тарифи попереднього розрахункового періоду. Порядок оплати активної електроенергії виконується у формі авансової оплати та (або) планових платежів з остаточним розрахунком по закінченні розрахункового періоду.

Так, на виконання умов договору та взятих на себе зобов'язань, позивачем в період з 15.01.2015 по 13.05.2015 здійснювалось постачання відповідачу електричної енергії.

Претензій щодо якості чи кількості отриманої відповідачем електричної енергії, матеріали справи не містять.

Однак, відповідач неналежним чином та не в повному обсязі виконував взяті на себе зобов'язання з оплати отриманої електричної енергії, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась кредиторська заборгованість в сумі 5 000,00 грн.

13 травня 2015 року енергопостачання відповідачу було припинено у зв`язку із наявністю заборгованості по оплаті за електроенергію.

Поміж тим, 14.11.2015 представниками електропостачальної організації було виявлено факт самовільного підключення кафе-бару до електричної мережі, про що було складено акт № К030580 від 14.11.2015.

Рішенням комісії по розгляду акту № К030580 від 14.11.2015, викладеним в протоколі засідання комісії № 0035 від 28.01.2016, вирішено провести нарахування заподіяних збитків відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергію, затвердженою Національною комісією регулювання електроенергетики України (п.п. 2.1.1 ПКЕЕ), проведено нарахування суми заподіяних збитків в сумі 19 465,14 грн. Доказів оскарження вказаного рішення позивача, викладеного в формі протоколу № 0035 від 28.01.2016, відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, відповідачем не виконані вимоги позивача щодо приведення взаємовідносин у відповідність до норм чинного законодавства України та умов договору та здійснений несанкціонований відбір електричної енергії, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 56 519,88 грн.

Умовами п. 5.2 договору визначено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 1-го листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (включаючи обсяги споживання субспоживачів) за формою додатку № 2 до договору «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу».

Пунктом 4.2.2 договору визначено, що за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужностей визначених згідно з вимогами розділу 5 договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому, плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт год. і більше.

В порушення умов п. 5.2 договору, споживач не надав до 1-го листопада 2015 розміри очікуваного споживання електричної енергії, у зв'язку з чим позивачем на підставі п. 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності споживачу у 2016 виставлено двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини, яка становить 55 799,15 грн. Загальний обсяг спожитої електроенергії за спірний період склав: 44471 кВт. год.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до статті 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів повної оплати платежів належних за договором не надав, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем зобов'язань за договором.

Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем, в частині несвоєчасної оплати електричної енергії та порушення відповідачем умов договору, в частині не надання відповідних звітів, що визначено умовами Договору про постачання електричної енергії № 220045215 від 15.01.2015, самовільне підключення до електромережі, підтверджується матеріалами справи, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 131 784,22 грн. заборгованості визнається судом та підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором, позивач на підставі п. 4.2.1 договору та ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 7 491,59 грн. пені, 3 730,28 грн. інфляційних втрат та 808,32 грн. 3 % річних. Пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості за активну електроенергію 56 519,88 грн.

Умовами п. 4.2.1 договору визначено, що за внесення платежів, передбачених договором, з порушенням термінів, визначених додатком № 4, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та 3 % річних від простроченої суми. Споживач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Суми вказаних нарахувань зазначаються в розрахунковому документі.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Частиною другою ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, наявний в матеріалах справи є арифметично вірним, суд приходить до висновку щодо задоволення вказаних вимог позивача.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при повному задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 2-б, ) 131 784 (сто тридцять одну тисячу сімсот вісімдесят чотири) грн. 22 коп. заборгованості, 7 491 (сім тисяч чотириста дев'яносто одну) грн. 59 коп. пені, 3 730 (три тисячі сімсот тридцять) грн. 28 коп. інфляційних втрат, 808 (вісімсот вісім) грн. 32 коп. 3 % річних та 2 157 (дві тисячі сто п'ятдесят сім) грн. 22 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення вступає в законну силу після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання, відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 28.08.2017

Суддя О.О. Христенко