Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2017 р. Справа № 909/564/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., секретар судового засідання Сегін І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 76000,

до відповідача: Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини, вул. Незалежності, 9, м. Івано-Франківськ, 76004,

до відповідача: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, вул. Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76018,

про визнання права на розміщення тимчасової споруди,

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_1 від 17.12.2007, представник ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_2 від 07.08.2002, договір про надання правової допомоги від 15.06.2017, ордер №ІФ046201 від 03.07.2017,

від відповідача Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради: представник Шуляк Ю. С., довіреність від 30.12.2016 №2316/01-20/14в,

від відповідача Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини представники не з'явились,

установив:

Розглядається позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права на розміщення тимчасової споруди з секцій на 2 торгові приміщення (кіоски) площею 29,70 кв.м та 30 кв.м кожен на АДРЕСА_6

І. Зміст позовних вимог та заперечень на позов, пояснення учасників процесу.

Позивач заявлені вимоги мотивує тим, що він звернувся до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини із заявою про погодження архітектурного типу тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 та надав всі необхідні документи. Згідно з листом Департамент повідомив, що дане питання розглядалось на черговому засіданні виконавчого комітету та не було підтримано більшістю голосів. Аналогічну відповідь було отримано і на наступну заяву від 11.04.2017. Вважає, що ненадання відповідного рішення чи обґрунтованої відмови обмежило його у праві на здійснення підприємницької діяльності і зумовлює необхідність застосування принципу мовчазної згоди щодо наявності права на розміщення тимчасової споруди згідно з наданою схемою (проектними пропозиціями) розміщення тимчасової споруди. Свою позицію обґрунтовує ч. 2 ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», ЗУ «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України від 21.10.2011 №244 та зареєстрованим в Мін'юсті за №1330/20068 22.11.2011, Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженим рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 08.07.2016.

В судових засіданнях представник позивача заявлені вимоги підтримала, також вказала на те, що проект рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.05.2017 та протокол засідання виконкому свідчать про прийняття рішення щодо позивача. На заперечення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради вказала, що здійснення самочинного будівництва не стосується надання дозволу на встановлення тимчасової споруди у встановленому порядку. Вважає, що позовні вимоги стосуються права позивача на встановлення тимчасової споруди визначеного архітектурного типу, яке вимагає подальшого отримання всіх необхідних документів, в тому числі паспорта прив'язки, а тому заперечує твердження про обрання неналежного способу захисту порушеного права.

Відповідач Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради проти позову заперечив. У відзиві на позов від 04.05.2017 № 428/11.1-05/14в (вх.№10526/17) зазначив, що відповідачу не було надано дозвіл на розміщення тимчасової споруди, оскільки він вже встановив тимчасову споруду без погодження з компетентними виконавчими органами міської ради, тобто самовільно. Вказує на притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, та прийняття Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради рішення від 04.08.2016 №542 «Про демонтаж об'єктів зовнішньої реклами та тимчасових споруд», пунктом 3.2. якого позивача зобов'язано здійснити демонтаж вказаної тимчасової споруди. Посилається на наявність судових справ з цього приводу. Вважає, що спроби позивача отримати дозвіл на встановлення тимчасової споруди вже після її фактичного встановлення суперечать «Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську».

Вважає, що заявлена позовна вимога не може бути задоволена, оскільки не відповідає встановленим способам захисту порушених та невизнаних прав у господарському судочинстві, оскільки за своїм змістом є встановленням юридичного факту. Стверджує, що наявність права на встановлення тимчасової споруди виникає у особи саме по собі у разі дотримання порядку встановлення тимчасових споруд та наявності усіх дозвільних документів.

В судових засіданнях представники відповідача підтримали викладену правову позицію і подали докази на підтвердження того, що з проекту рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 11.05.2017 було виключено пункт щодо позивача.

Відповідач Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини свого представника в судові засідання не направив, відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

ІІ. Обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 01.06.2010 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Як вбачається з талону про реєстрацію адміністративної послуги Центру надання адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради (реєстраційний номер 2212790 від 11.04.2017), підприємець ОСОБА_1 звернувся до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини для погодження архітектурного типу тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності. До заяви було долучено документи згідно з переліком: 1. Заява на ім'я міського голови, контактний телефон. 2. Схема розміщення тимчасової споруди з проектом благоустрою прилеглої території. 3. Фасади тимчасової споруди і паспорт пофарбування фасаду в масштабі М 1:50, виготовлений суб'єктом господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат. 4. План тимчасової споруди (М 1:50).

Проектні пропозиції (архітектурні рішення) тимчасових споруд на АДРЕСА_2, були виготовлені фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_4). Відповідно до плану секцій тимчасові споруди включають два торгових приміщення площею 29,70 кв.м та 30,00 кв.м. Згідно зі схемою прив'язки ці споруди розміщені на земельній ділянці, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 Позивач набув у власність земельну ділянку площею 0,0469 га по АДРЕСА_3 відповідно до договору дарування від 04.04.2016, зареєстрованого в реєстрі за №114.

Листом від 13.05.2017 №Ч/3545/1 Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини повідомив позивача про те, що його звернення щодо погодження архітектурного типу тимчасової споруди на АДРЕСА_4 11.05.2017 розглядалось на черговому засіданні виконавчого комітету та не було підтримано більшістю голосів.

В п.1.12 проекту рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради "Про затвердження архітектурних типів тимчасових споруд в м. Івано-Франківську" було передбачено затвердити позивачу вказаний архітектурний тип двох зблокованих тимчасових споруд. Проте, з витягу з аудіозапису засідання виконавчого комітету 11.05.2017 слідує, що були зауваження не підтримати ряд пунктів, в тому числі п. 1.12, і проект рішення голосувався з правками. Зауваження до проекту рішення подані Департаментом містобудування, архітектури та культурної спадщини, де стосовно п. 1.12 вказано - самовільно встановлені тимчасові споруди. Протокол засідання виконавчого комітету від 11.05.2017 №11 (п. 29) відображає те, що рішення було прийняте одноголосно. Рішення від 11.05.2015 №312 не містить погодження щодо об'єкта позивача. Вказані докази спростовують твердження позивача про те, що на засіданні виконкому 11.05.2017 було прийнято рішення і щодо нього.

Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради подано ряд доказів того, що позивач встановив тимчасові споруди без погодження. А саме лист Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини від 28.09.2016 вих. 32153/51-08/06, в якому вказано, що ОСОБА_1 з приводу надання дозволу на встановлення тимчасової споруди не звертався, протокол про адміністративне правопорушення від 22.06.2016 №265, постанова адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради від 15.07.2016 №07/204 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ст. 152 КУпАП за самовільне встановлення тимчасової споруди. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 04.08.2016 №542 (п. 3.2) позивача зобов'язано демонтувати тимчасову споруду по АДРЕСА_5 в 5-денний термін з моменту опублікування даного рішення. Ці обставини позивач не заперечує. Згадані проектні пропозиції, які подані позивачем, містять фотофіксацію існуючого стану тимчасових споруд. Інші документи, що стосуються ОСОБА_7, відповідно до ч.1 ст. 34 ГПК України судом не беруться до уваги, оскільки вказана особа не є стороною даного позову.

ІІІ. Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

- Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда (далі - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

- Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі - Порядок) затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України від 21.10.2011 №244 та зареєстрований в Міністерстві юстиції 22.11.2011 за №1330/20068.

В розділі ІІ Порядку визначено порядок отримання паспорта прив'язки ТС, який є підставою для його розміщення.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п.2.2).

До заяви додаються:

графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б., адреса, контактна інформація).

Цей перелік документів є вичерпним (п.2.3).

Відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (п.2.4.)

Про відповідність намірів замовника щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам замовник повідомляється відповідним органом з питань містобудування та архітектури письмово протягом трьох робочих днів з дня такого визначення відповідності намірів або замовнику надається аргументована відмова щодо реалізації намірів розміщення ТС (п.2.5).

В п. 2.5- 2.7. визначено, що для оформлення паспорта прив'язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив'язки ТС, і наведено перелік документів, який для цього необхідно подати.

- Правила та процедуру розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності на території м. Івано-Франківська визначено Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську, затвердженим рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 08.07.2016 №203-6 (далі - Порядок-ІФ).

Даний порядок передбачає затвердження архітектурного типу ТС виконавчим комітетом міської ради, порядок розгляду заяви про наміри щодо місця розташування ТС та оформлення паспорта прив'язки.

Визначення архітектурного типу ТС (далі - архітип) наведено в п. 1.4. Порядку та п.1.1. Порядку-ІФ - це зовнішній архітектурний вигляд ТС із розміщенням інформації про її власника (користувача), назви продукції та/або послуг, які надаються.

Згідно з п. 1.6. Порядку комплексна схема розміщення ТС та архітип розробляються за рішенням сільської, селищної, міської, районної ради суб'єктом господарювання, який має ліцензію на виконання проектних робіт, або архітектором, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат, та затверджуються рішенням (розпорядженням, наказом) виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації. Розроблення комплексної схеми розміщення ТС та архітипу здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

В п. 1.1 Порядку-ІФ передбачено, що архітипи розробляються суб'єктами господарювання, які мають ліцензію на виконання проектних робіт або архітекторами, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат та затверджуються рішеннями виконавчого комітету міської ради. Після отримання дозволу на встановлення ТС, виконаної згідно затвердженого архітипу, суб'єкт господарської діяльності має право використовувати архітип для ведення підприємницької діяльності на протязі 10 років без зміни на новий у разі утримання ТС у відповідному до паспорта прив'язки естетичному вигляді та у придатному до експлуатації технічному стані. В п. 2.2. Порядку-ІФ також передбачено, що архітип затверджується рішенням Виконавчого комітету міської ради.

Згідно з п. 2.10.3-2.10.4 Порядку-ІФ відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі, будівельним нормам визначає Департамент протягом до 10-ти робочих з дня подання заяви. До заяви додаються: графічні матеріали із зазначенням місця розташування ТС, виконані замовником у довільній формі на топографо-геодезичній основі в масштабі М 1:500 кресленнями контурів ТС з прив'язкою до місцевості; реквізити замовника (найменування, П.І.Б, адреса, контактна інформація).

Департамент надає інформаційну довідку про відповідність місця розташування та зовнішнього вигляду ТС, комплексній схемі розміщення ТС чи аргументовану відмову протягом трьох робочих днів з дня визначення відповідності намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі, будівельним нормам.

Норми щодо оформлення паспорта прив'язки містяться в п. 2.10. Правил-ІФ.

Встановлені судом обставини справи, зміст п. 1.1. Порядку-ІФ, де використовується термін "дозвіл на встановлення ТС", лист Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини від 28.09.2016 вих. 32153/51-08/06 свідчать про те, що при здійсненні повноважень щодо затвердження архітипу ТС Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради фактично надає дозвіл на розміщення ТС. Це підтверджується тим, що підставою непогодження архітипу ТС позивачу були не питання зовнішнього архітектурного вигляду чи дотримання містобудівних норм, а обставини встановлення ТС без погодження.

Як передбачено в п. 1 ст.1 ЗУ "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" (далі - Закону), документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності;

об'єкт, на який видається документ дозвільного характеру (далі - об'єкт), - природні ресурси, земельна ділянка, ґрунтовий покрив земельних ділянок, споруда, будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в експлуатацію або проектуються, окрема операція, господарська діяльність певного виду, робота та послуга, а також документи, які використовуються суб'єктом господарювання у процесі проходження погоджувальної (дозвільної) процедури (проектна документація на будівництво об'єктів, землевпорядна документація, містобудівна документація, гірничий відвід).

Дія цього Закону поширюється на дозвільні органи, адміністраторів, уповноважений орган та суб'єктів господарювання, які мають намір провадити або провадять господарську діяльність (ч. 1 ст. 2 Закону).

В ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види.

Законом України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності" не передбачено отримання дозволу на встановлення ТС, а в ст.1 прямо вказано, що забороняється вимагати від суб'єктів господарювання отримання документів дозвільного характеру, які не внесені до Переліку, затвердженого цим Законом.

Ні Порядком, ні Порядком-ІФ не передбачено звернення особи за погодженням архітипу ТС, а тому звернення позивача згідно талону про реєстрацію адміністративної послуги (реєстраційний номер 2212790 від 11.04.2017) слід розцінювати як звернення щодо намірів встановити ТС. При цьому позивачем надано всі документи, передбачені п. 2.3. Порядку та п. 2.10.3. Порядку-ІФ, перелік яких є вичерпним.

Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини всупереч вимогам п. 2.5. Правил та п. 2.10.4. Правил-ІФ не надав інформаційну довідку про відповідність місця розташування та зовнішнього вигляду ТС, комплексній схемі розміщення ТС чи аргументовану відмову.

Вказані дії відповідачів позбавляють позивача можливості здійснити розміщення тимчасових споруд на належній йому на праві власності земельній ділянці в установленому порядку.

Посилання на те, що відповідач встановив ТС без погодження, не є підставою для позбавлення його вказаного права. Тим більше, що при зверненні з заявою про наміри встановити ТС визначається відповідність місця розташування та зовнішнього вигляду ТС комплексній схемі розміщення ТС (за її наявності) та будівельним нормам і правилам. Наведеними нормативними актами не передбачено необхідності знесення встановлених без погодження ТС для отримання необхідних документів, не передбачено подання доказів того, що відповідна земельна ділянка є вільною. Питання знесення ТС, встановлених з порушенням вимог чинного законодавства, вирішуються в окремому порядку і не стосуються предмета даного позову.

- Відповідно до ст. 23 ГК України органи місцевого самоврядування здійснюють свої повноваження щодо суб'єктів господарювання виключно в межах, визначених Конституцією України, законами про місцеве самоврядування, іншими законами. Спори про поновлення порушених прав суб'єктів господарювання та відшкодування завданої їм шкоди внаслідок рішень, дій чи бездіяльності органів, посадових або службових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.

Враховуючи те, що позивач при зверненні з заявою про наміри встановити ТС подав всі необхідні документи, в тому числі проектні матеріали, виготовлені суб'єктом господарювання, що має ліцензію на виконання проектних робіт, а відповідачі в установленому порядку відмови не надали, а також при розгляді справи не навели обставин невідповідності намірів комплексній схемі (в разі її наявності) чи будівельним нормам, слід вважати, що позивач має право на розміщення ТС запропонованого архітипу. При цьому відповідно до ч.1 ст. 8 ЦК України суд вважає за можливе застосувати аналогію закону. В п.2.5. Порядку передбачений обов'язок уповноважених органів у визначений строк повідомити замовника про відповідність його намірів щодо місця розташування ТС або надати аргументовану відмову, проте правових наслідків невчинення таких дій не визначено. А тому слід виходити із принципу мовчазної згоди, закріпленого в п. 1 ст. 7 та ст. 4-1 Закону, за яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

При цьому слід зазначити, що визнання судом права позивача на розміщення ТС запропонованого архітипу не позбавляє його обов'язку оформити інші необхідні документи, зокрема, паспорт прив'язки ТС, який є підставою для його розміщення.

Заперечення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про неналежне обрання позивачем способу захисту порушеного права не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки ним не зазначено, який саме спосіб захисту прав позивача є належним в даному випадку. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 20 ГК України, ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Обставини справи та позиції сторін при вирішенні даного позову свідчать про те, що між сторонами існує спір з приводу права на розміщення ТС. А тому твердження про те, що позовні вимоги за своїм змістом є встановленням юридичного факту, не відповідають дійсності.

Отже, позов належить до задоволення.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 43, 49, ст. 82 - ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини та до Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання права на розміщення тимчасової споруди.

Визнати за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 право на розміщення тимчасової споруди з секцій на 2 торгові приміщення (кіоски) площею 29,70 кв.м та 30 кв.м кожен на АДРЕСА_6

Стягнути з Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 800 (вісімсот) грн сплаченого судового збору.

Стягнути з Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 800 (вісімсот) грн сплаченого судового збору.

Накази видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.09.17

Суддя О. В. Малєєва