ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2017р. Справа № 917/1014/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", 04053, м.Київ, пров. Несторівський, 3/5

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баварія Агро", 36008, м.Полтава, вул.Серьогіна, буд.17, офіс,307-А

про стягнення 6 865 гнрн.45 коп.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №10-618/д від 02.11.2016р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається заява про стягнення з відповідача 6 865,45 грн., з яких: 5 655,23грн. - попередня оплата за договором купівлі-продажу №188-МТР від 10.03.2017р. 1131,04грн. - штраф у розмірі 10%, 70,81грн. - пеня та 8,37грн. - 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні 21.08.2017р. повідомив про повернення відповідачем 5 655,23грн. попередньої оплати за договором купівлі-продажу №188-МТР від 10.03.2017р., в зв"язку з чим прохав суд в цій частині припинити провадження у справі; стосовно заявлених до стягнення штрафу, пені та 3% річних позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, ухвала суду від 20.07.2017р. направлена на адресу відповідача зазначену в позовній заяві та відповідно до витягу з ЄДР, повернулася до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо), то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним вжиті достатні заходи для повідомлення відповідача у справі про дату, час та місце розгляду справи.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989 р.).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України).

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, відсутність клопотання щодо продовження строку вирішення спору, суд не оцінює неявку представника відповідача у судове засідання, як підставу для подальшого відкладення розгляду справи.

Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (покупець за договором; позивач по справі) в особі НГВУ "Охтирканафтогаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Баварія Агро" (продавець за договором; відповідач по справі) 10 березня 2017 року укладено Договір №188-МТР купівлі-продажу (далі - Договір).

За умовами Договору Продавець у порядку та на умовах, визначених договором, зобов"язався передати у власність Покупця, а той в свою чергу, прийняти та оплатити продукцію (запчастини до автотракторної техніки (надалі - Товар) на загальну вартість 11 310,45 грн.

При укладенні договору, сторони погодили, що оплата вартості товару здійснюється наступним чином: 50% передоплата, 50% по факту поставки протягом 10 днів (п.1.3. Договору).

На виконання умов Договору, 20 березня 2017 року позивач перерахував попередню вартість товару (50% вартості) в розмірі 5 655,23 грн. Даний факт підтверджується наявним в матеріалах справи (а.с.14) платіжним дорученням №2377 від 20.03.2017р.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що поставка здійснюється протягом 5-7 днів з моменту 50% передоплати.

Однак, в установлений Договором строк відповідач свої зобов'язання не виконав, станом на 04.06.2017р. поставку Товару здійснена не була.

30 березня 2017р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення попередньої оплати за товар в розмірі 5 655,23 грн. Однак, вказана вимога була залишена останнім без належного реагування, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

26.12.2016 року позивач звертався до відповідача з претензією про повернення суми передоплати. Вимога відповідачу направлена рекомендованим листом, була повернула позивачу органом поштового зв"язку (повідомлення в мат. справи, а.с.17).

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із зазначеною нормою кореспондується частина 1 статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивач зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач всупереч досягнутих домовленостей порушив свої зобов"язання - поставку товару не здійснив.

В судовому засіданні 21.08.2017р. представник позивача повідомив суд про повернення відповідачем попередньої оплати вартості товару (50% вартості) в розмірі 5 655,23 грн.

Отже, в частині стягнення 5 655,23 грн. попередньої оплати вартості товару предмет спору відсутній і провадження у справі в даній частині підлягає припиненню згідно п.1-1 ст. 80 ГПК України.

За неналежне виконання умов Договору позивачем з посиланням на п.5.9., 5.10. Договору та ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення 1131,04грн. - штраф у розмірі 10%, 70,81грн. - пеня та 8,37грн. - 3% річних.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов"язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 5.9 Договору сторони передбачено, що за порушення строку постачання товару, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 10 % від договірної ціни.

Перевіривши правильність нарахування позивачем відповідачу штрафу у розмірі 1131,04 грн. суд приходить до висновку про його правомірність.

Що стосується нарахування пені, суд зазначає наступне, відповідно до п.5.10 Договору передбачена відповідальність покупця за несвоєчасну або не повну оплату товару, відповідно до п. 1.3 Договору, на підставі ст.625 ЦК України. Тому посилання позивача на нарахування пені Продавцю в розмірі 70, 81 грн., на підстав п. 5.10 суд вважає безпідставним, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, статтею 625 ЦК України передбачено можливість стягнення трьох процентів річних та інфляційних за прострочення саме грошового зобов"язання. Зобов"язання відповідача було не грошове, а полягало в зобов"язанні передати позивачу придбаний товар. Обов"язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, також не можна розцінювати як грошове зобов"язання в розумінні статті 625 ЦК України. В зв"язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 8 грн. 37коп. задоволенню не підлягають.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 16.09.2014 року по справі №3-90гс14.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 131,04 грн. штрафу в розмірі 10% є обґрунтованими та підлягають задоволенню; в частині стягнення пені в розмірі 70,81 грн. та 3% річних в розмірі 8,37 грн. суд відмовляє в позові; в решті вимог щодо стягнення 5 655,23 грн. попередньої оплати за Договором купівлі-продажу №188-МТР від 10.03.2017р суд припиняє провадження, на підставі п. 1.1. ст. 80 ГПК України, в зв"язку зі сплатою.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 49, п.1-1 ст.80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження в частині стягнення 5 655,23 грн. попередньої оплати за Договором купівлі-продажу №188-МТР від 10.03.2017р.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баварія Агро" (36008, м.Полтава, вул.Серьогіна, буд.17, офіс, 307-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м.Київ, пров. Несторівський, 3/5) в особі нафтогазовидобувного управління "Охтирканафтогаз" (вул. Київська, 119, м.Охтирка, Сумська область, 42700; ) 1 131,04 грн. штраф в розмірі 10% та 1581,55грн. судового збору.

4. В іншій частині позову - відмовити в задоволенні позовних вимог.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23.08.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.