ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Справа № 904/10735/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Нєсвєтової Н.М.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргипублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
напостанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.17 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.17
у справігосподарського суду Дніпропетровської області №904/10735/16
за позовомпублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
додочірнього підприємства "Софіївкатеплоенерго" комунального підприємства "Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради
простягнення 1114217,86грн.,
представники сторін:

від позивача - Остапенко В.М.,

від відповідача - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

07.02.2017 рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Манько Г.В.), залишеним без змін 16.05.2017 постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (судді Березкіна О.В., Іванов О.Г., Антонік С.Г.) у задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено, мотивуючи безпідставністю його вимог.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилалися на неповноту з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, в результаті чого було ухвалено незаконні судові рішення, які просили скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення вимог скарги виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 12.12.2014 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та дочірнім підприємством „Софіївкатеплоенерго" комунального підприємства „Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської обласної ради (покупець) був укладений договір купівлі - продажу природного газу №1165/15-БО-3, відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах зазначеного договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

За змістом пунктів 6.1, 6.2, 6.3, 6.4 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. При невиконанні Покупцем вимог, передбачених у п. 6.1 цього договору, Продавець має право обмежити передачу газу Покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по цьому договору. Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативними перерахування коштів, затвердженими відповідною постановою уповноваженого органу, та зараховується як оплата за газ, поставлений Продавцем Покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначенні платежу посилання на номер є обов'язковим. У разі якщо на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Покупця надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пункту 6.1 цього договору. У разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги Продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу відшкодовуються витрати Продавця, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; у третю чергу погашається основна сума боргу.

У разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2 договору).

У пункті 9.3. договору сторони узгодили, що строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п'ять) років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Господарські суди встановили, що позивач свої договірні зобов'язання виконав, передавши у власність відповідача природний газ на загальну суму 357 752,36 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. У свою чергу, в порушення п.6.1. договору стосовно розрахунків за отриманий товар, відповідач оплату здійснював з простроченням, унаслідок чого станом на 23.09.2016 утворилась заборгованість у сумі 475,94 грн., яка була погашена відповідачем до надходження позовної заяви в суд першої інстанції.

Зважаючи на неналежне виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати за отриманий газ, що за п.7.2 Договору є підставою для нарахування та стягненні пені, інфляційних та 3% річних на суму боргу, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заявили відповідний позов до суду.

Виходячи зі змісту касаційних вимог, судові акти перевіряються касаційною інстанцією тільки в оскаржуваній частині, оскільки скаржник не погоджується лише з тим, що господарські суди, на його погляд, неправомірно відмовили у задоволенні вимог про стягнення 656 876,58грн. пені, 45 210,45грн. 3% річних та 411 654,89грн. інфляційних втрат.

Відхиляючи позовні вимоги про стягнення неустойки, сум річних і інфляційних, господарські суди попередніх інстанцій на підставі ст.ст.525, 526, 629 ЦК України, ст.ст.199, 216-218 ГК України, дійшовши висновку про правомірність їх нарахування позивачем, зазначили, що пунктом 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом". Тому відмовили у позові в оскаржуваній частині.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає такі висновки помилковими, зробленими без дослідження усіх обставин справи, виходячи з наступного.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" № 1730-VIII від 03.11.2016, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 3 статті 7 цього Закону визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Разом із тим за змістом статті 3 вказаного Закону, яка визначає порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Отже для списання нарахованих позивачем неустойки, 3 % річних та збитків від зміни індексу інфляції, відповідач мав набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто, бути включеним до реєстру.

За загальними правилами, закріпленими у статтях 32 - 34, 43 ГПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Невиконання зазначених процесуальних вимог унеможливлює ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі.

Таким чином, ухилившись від установлення наявності відповідних доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених ч.2 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", та їх оцінки у відповідності з приписами ст.43 ГПК України, суди обох інстанцій дійшли передчасних висновків, що позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат, не грунтуються на належних правових підставах.

Колегія суддів позбавлена можливості ухвалити нове судове рішення, про що йдеться в касаційній скарзі, так як згідно до положень ст.111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Оскільки за наслідками розгляду касаційної скарги такі повноваження відповідно до вимог ст.ст.32-34, 36, 43 ГПК України має суд першої інстанції, справу після скасування оскаржуваних постанови та рішення слід скерувати для нового розгляду до цього суду.

За таких обставин та з урахуванням наведеного, судові рішення у справі, що переглядаються в касаційному порядку, ухвалені поза правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому постанова та рішення підлягають скасування, а справа - передачі для нового розгляду, під час якого господарському суду необхідно всебічно і повно з'ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, встановити дійсні права та обов'язки сторін, і в залежності від установленого правильно застосувати норми матеріального та процесуального права, якими урегульовано спірні правовідносини, та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 скасувати, а справу №904/10735/16 направити для нового розгляду до суду першої інстанції.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяЛ.В. Ковтонюк
СуддяН.М. Нєсвєтова