ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Справа № 921/429/16-г/4
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Нєсвєтової Н.М.,
Стратієнко Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргижитлово-будівельного кооперативу "Файне місто 2"
напостанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.17 та рішення господарського суду Тернопільської області від 03.11.16
у справігосподарського суду Тернопільської області №921/429/16-г/4
за позовомжитлово-будівельного кооперативу "Файне місто 2"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Комунсервіс-Серет", товариства з обмеженою відповідальністю "Комунсервісбуд",
про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.02.2016
за участі представники сторін:

від відповідача-2 - Горба В.В.,

від інших осіб - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

20.07.2016 житлово-будівельного кооператив "Файне місто 2" звернулися з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Комунсервіс-Серет" та товариства з обмеженою відповідальністю "Комунсервісбуд" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17.02.2016.

03.11.2016 рішенням господарського суду Тернопільської області від 03.11.2016 (суддя Бурда Н.М.), залишеним без змін 27.04.2017 постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 (судді Матущак О.І., Дубник О.П., Зварич О.В.) у задоволенні позову відмовлено, мотивуючи недоведеністю позивачем порушення його прав та інтересів укладенням оспорюваного правочину.

У касаційній скарзі житлово-будівельний кооператив "Файне місто 2" посилалися на неповне з'ясування фактичних обставин справи та порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального й процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які просили скасувати, а справу передати для нового розгляду до суду першої інстанції.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи та установлено попередніми судовими, 26.09.2015 товариство з обмеженою відповідальністю "Комунсервіс-Серет" і житлово-будівельний кооператив "Файне місто 2" уклали договір про забудову земельної ділянки, предметом якого є здійснення будівництва об'єкту (багатоквартирних житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями, які планується збудувати посекційно відповідно до розробленої та затвердженої в установленому законодавством порядку проектно-кошторисної документації на земельній ділянці) за рахунок фінансування членів кооперативу з метою отримання у власність об'єкта будівництва членами кооперативу та підприємством у тих обсягах квадратних метрів, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до пункту 1.2. договору земельна ділянка належить до комунальної власності, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, площа - 3,63 га, адреса вул. Микулинецька, 116, м. Тернопіль, кадастровий номер :11:003:0039, цільове призначення - для будівництва і обслуговування ба гатоквартирного житлового будинку (договір оренди № 5393 від 22.04.2015 року, укладений між ТОВ "Комунсервіс-Серет" і Тернопільською міською радою терміном до 23.11.2022 року; номер запису про речове право у ДРРПНМ 9815814).

За змістом вищезгаданого договору ТОВ "Комунсервіс-Серет" зобов'язались надати кооперативу право на використання будівельного майданчика на умовах і в цілях, встановлених цим договором; містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки; дозвіл (декларацію) про початок виконання будівельних робіт; витяг з Державного земельного кадастру; довідку Тернопільської ОДПІ про відсутність заборгованості по орендній платі за землю та інші документи. Крім того, відповідач-1 зобов'язався затвердити проектну документацію на будівництво об'єкта, яка буде виготовлена за замовленням кооперативу; погодити проектну документацію, що стосується будівництва; отримати погодження здійснення будівництва в усіх компетентних органах, установах та організаціях відповідно до вимог чинного законодавства України; отримати всю необхідну документацію та дозволи на будівництво об'єкта; сприяти в оформленні права власності за членами (асоційованими членами) кооперативу. У свою чергу ЖБК "Файне місто 2" зобов'язались своєчасно та у повному обсязі здійснити фінансування будівництва, у тому числі за рахунок коштів членів кооперативу: оплату (придбання): проектно-кошторисної документації, висновку її експертизи, іншої необхідної для будівництва об'єкту документації, усіх необхідних будівельних матеріалів та конструкцій, інших видів необхідних ресурсів, в т.ч. електро-,водо-,газопостачання тощо (розділ 4 договору).

Господарськими судами встановлено, що 17.02.2016 між ТОВ "Комунсервіс-Серет", яким на праві власності належало відчужуване нерухоме майно, та ТОВ "Комунсервісбуд" було укладено договір купівлі-продажу IX горизонтального відстійника каналізаційного (чотири секції), що розташо ваний у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу за № 456 у реєстрі. Вказаний об'єкт був переданий згідно акту приймання-передачі нерухомого майна від 17.02.2016.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для заявлення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу ІХ від 17.02.2016 горизонтального відстійника каналізаційного (чотири секції), що розташо ваний у м. Тернополі по вул. Микулинецькій, 116 позивач визначив те, що у нього на підставі договору про забудову земельної ділянки від 26.09.2015 з відповідачем-1 виникли певні зобов'язання.

Із матеріалів справи видно, що її розгляд зупинявся до вирішення по суті справи №921/1204/15-г/6, за результатами розгляду якої рішенням від 14.04.2016 господарського суду Тернопільської області було визнано недійсним договір про забудову земельної ділянки від 26.09.2015, який в силу положень ст.236 ЦК України є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тотожні положення містяться у статті 20 ГК України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, за змістом якої права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Аналізуючи зміст викладених норм права, колегія суддів виходить із того, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення. Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову. Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення. Підставою позову є обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини, їх виникнення, зміна чи припинення. Дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, суд повинен відмовити у позові.

Спростовуючи доводи позивача, попередні судові інстанції виходили з того, що порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є доведення у встановленому законом порядку наявності факту порушення, оспорювання, невизнання прав та інтересів. Тому встановивши, що правовідносини між позивачем та відповідачем-1 виникли на підставі визнаного судом недійсного правочину, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про недоведеність позивачем факту порушення його прав і законних інтересів, оскільки укладення відповідачами договору купівлі-продажу від 17.02.2016 є діями похідними, що є достатньою підставою для відмови у позові, з огляду на спосіб захисту, який обрав позивач.

За таких обставин, розглянувши справу в межах позовних вимог, господарські суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про недоведеність ЖБК "Файне місто 2" у світлі вимог статей 33-34 ГПК України обставин, на які вони посилались у якості своїх вимог. Належних спростувань висновків попередніх інстанцій із посиланням на норми права заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Спрямовані на переоцінку доказів твердження касаційної скарги, в силу положень ст.111-7 ГПК України, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу житлово-будівельного кооперативу "Файне місто 2" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 та рішення господарського суду Тернопільської області від 03.11.2016 у справі №921/429/16-г/4 - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяН.М. Нєсвєтова
СуддяЛ.В. Стратієнко