ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

21.08.2017 Справа № 904/7992/17

Суддя Ніколенко М.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ", м. Кривий Ріг

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості в сумі 21 092, 13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 21092, 13 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами та відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу (підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому законом порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності).

Позов пред'явлено, як зазначає позивач, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Однак, з доданих до позовної заяви документів, а саме з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 15.12.2016 вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 277,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_1, стягнення за обслуговування якого є предметом даного позову, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, тобто фізичній особі.

З тексту позовної заяви вбачається, що підставами позовних вимог є те, що відповідач є власником нежитлового приміщення як фізична особа, і не сплачує витрати на обслуговування приміщення як фізична особа. Такі зобов'язання не залежать від того, чи має фізична особа статус суб'єкта підприємницької діяльності, чи ні. Водночас, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач у спірних правовідносинах виступає як фізична особа-підприємець. Відповідно до інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач здійснює підприємницьку діяльність також за іншою адресою.

За змістом п. 12 Листа ВГСУ N 01-08/530 від 29.09.2009 "Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" та п. 7 Постанови ВГСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" N 12 від 17.10.2012, громадянин - суб'єкт підприємницької діяльності належить до кола осіб, які можуть бути учасниками господарських спорів. Разом з тим, відповідно до ст. 1 ГПК України, для вирішення питання питання про підвідомчість спору господарським судам визначальним є суб'єктний склад учасників відповідного провадження і характер правовідносин. Тобто, господарський суд не вправі приймати до свого провадження позови стосовно громадянина, який хоча й має статус суб'єкта підприємницької діяльності, проте у спірних правовідносинах виступає як приватна фізична особа.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 питання про прийняття позовної заяви вирішується суддею, який має право відмовити у її прийнятті у випадках, передбачених статтею 62 ГПК. Перелік підстав відмови в прийнятті позовної заяви, встановлений частиною першою цієї статті, є вичерпним.

Згідно з п. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, в прийнятті позовної заяви слід відмовити.

Роз'яснити позивачеві, що така відмова не позбавляє його права звернутись з таким позовом до фізичної особи до суду іншої юрисдикції відповідно до положень чинного Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.62, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У прийнятті позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" відмовити.

Позовні матеріали повернути позивачу.

Додаток: позовна заява № 80317 від 15.08.2017 з додатками, в тому числі платіжні доручення про сплату судового збору № 54754 від 19.12.2016 та № 54880 від 23.01.2017.

Ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви може бути оскаржено.

Суддя М.О. Ніколенко