ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року Справа № 910/21175/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Євсікова О.О. - головуючого,
Барицької Т.Л.,
Кролевець О.А.,
розглянувши касаційну скаргуФізичної особи підприємця ОСОБА_4
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 (головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Власов Ю.Л., Буравльов С.І.)
у справі№ 910/21175/16 Господарського суду міста Києва
за позовомСуб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_4
до1. Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6, 2. Громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7, 3. Громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8
простягнення 13093476,73 грн.,
за участю представників:
від позивача:не з'явились,від відповідача-2:не з'явились,
від відповідача-1:не з'явились,від відповідача-3:не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.08.2017 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 прийнято до провадження у складі колегії суддів: Євсікова О.О. - головуючого, Картере В.І., Кролевець О.А. відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2017.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 31.08.2017 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи №910/21175/16 у зв`язку з відпусткою судді Картере В.І., за результатами якого для розгляду справи №910/21175/16 визначено наступний склад колегії суддів: Євсіков О.О. - головуючий, Барицька Т.Л., Кролевець О.А.

Сторони згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак, не скористалися передбаченим законом правом на участь повноважних представників у перегляді справи в касаційній інстанції.

За результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції бере до уваги таке.

1. Обставини, що передували прийняттю оскаржуваної ухвали

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до господарського суду із позовом до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_6, громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_7, громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_8 про стягнення 13093476,73 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/21175/16 відмовлено ФОП ОСОБА_4 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ФОП ОСОБА_4 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2017 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 повернуто скаржнику.

ФОП ОСОБА_4 повторно звернувся до апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою та просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 у справі №910/21175/16, заяву про забезпечення позову задовольнити.

2. Стислий виклад суті ухвали апеляційного господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 повернуто скаржнику з посиланням, зокрема, на ст. ст. 91, 106 ГПК України, оскільки ухвала про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову не підлягає оскарженню окремо від рішення місцевого господарського суду.

3. Підстави, з яких оскаржено ухвалу апеляційного господарського суду

Не погоджуючись з цією ухвалою господарського суду апеляційної інстанції, ФОП ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати.

Скаржник посилається, зокрема, на ст. ст. 55, 64 Конституції України, ст. 106 ГПК України та вказує, що згідно з рішенням Конституційного Суду України №12-рп/2010 від 28.04.2010 положення ст. 129 Конституції України надають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову.

4. Нормативно-правові акти, роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України та мотиви, з яких виходить касаційна інстанція при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених ст. 106 цього Кодексу.

Частина перша ст. 106 ГПК України містить перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення місцевого господарського суду, зокрема, ухвали про забезпечення позову, скасування забезпечення позову.

Проте оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову окремо від рішення місцевого господарського суду цією статтею не передбачено.

Згідно з ч. 2 ст. 106 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

У п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" роз`яснено, що якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з ч. 2 ст. 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню. Якщо ж місцевий господарський суд помилково не повернув апеляційну скаргу та направив її до апеляційного господарського суду, то останній відмовляє в прийнятті такої скарги з посиланням на ст. 91 та ч. 2 ст. 106 ГПК.

Касаційна інстанція відзначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Пелевін проти України від 20.05.2010).

Зважаючи на викладене та враховуючи, що ухвала про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, колегія суддів касаційної інстанції вважає правильними висновки апеляційного господарського суду про відмову у прийнятті апеляційної скарги ФОП ОСОБА_4 та повернення її скаржнику на підставі ст. ст. 91, 106 ГПК України.

Посилання скаржника на рішення Конституційного суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 та №3-рп/2010 від 27.01.2010 є недоречними, оскільки вказані рішення стосуються тлумачення норм щодо можливості оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції про зміни способу та порядку виконання рішення, про відмову у зміні способу та порядку їх виконання, та про видачу і про відмову у видачі дубліката виконавчого листа.

Вказані ухвали приймаються на стадії виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з оскарженням рішення суду неможливо, тому такі ухвали можуть бути оскаржені лише самостійно.

Посилання скаржника на рішення Конституційного суду України №12-рп/2010 від 28.04.2010 також є необґрунтованим, оскільки вказане рішення стосується тлумачення, зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Висновки суду касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування апеляційним господарським судом норм права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи скаржника про порушення господарським судом апеляційної інстанції норм права не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді та ґрунтуються на довільному тлумаченні норм чинного законодавства.

Ухвала Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 винесена з правильним застосуванням норм процесуального права, зокрема ст. ст. 91, 106 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 у справі №910/21175/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді: Т.Л. Барицька

О.А. Кролевець