ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

04.09.2017 № 905/1639/15 Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Курило Г.Є., суддів О.В. Кротінової, І.К. Чорненької

розглянувши матеріали за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю САВІ, м. Донецьк

до відповідача 1: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с.Павлівка

про визнання кредитного договору № 3.3ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013 недійсним

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка

третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство Кредитпромбанк, м. Київ

про стягнення 5931789,05 грн.

зустрічним позовом вих.№15-88-15 від 01.03.2016: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка

до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ

про зміну умов кредитного договору № 3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013

зустрічним позовом вих.№15-196-15 від 26.05.2016: Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с.Павлівка

до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ

про зміну умов кредитного договору №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1639/15 за позовом Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка про стягнення 5931789,05 грн., за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства Кредитпромбанк, м. Київ, та за зустрічними позовними заявами Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ про зміну умов кредитного договору № 3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013.

В обґрунтування позовних вимог позивач за первісним позовом посилається на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка зобовязань за кредитним договором № 3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні спірного кредитного договору.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 18.04.2017 справа №905/1639/15 знаходиться на розгляді колегії суддів у складі головуючого судді Г.Є. Курило, суддів О.В. Кротінової, І.К. Чорненької.

22.05.2017 господарським судом Донецької області отримана в рамках справи №905/1639/15 позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка про визнання кредитного договору №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк посилається на те, що кредитний договір №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013 не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Станом на 22.05.2017 матеріали справи №905/1639/15 в господарському суді Донецької області були відсутні, провадження по справі №905/1639/15 зупинено.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.05.2017 по справі №905/1639/15 відкладено вирішення питання про прийняття позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка про визнання кредитного договору №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013 до повернення матеріалів справи №905/1639/15 із суду вищої інстанції до господарського суду Донецької області та поновлення провадження по справі №905/1639/15.

До господарського суду Донецької області повернулись матеріали справи №905/1638/15 з із суду вищої інстанції.

Ухвалою суду від 04.09.2017 провадження по справі №905/1639/15 було поновлено у звязку з усуненням обставин, що зумовили його зупинення, а справу призначено до розгляду.

Згідно зі ст. 26 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, подавши позов до однієї або двох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу господарський суд виносить ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами і несуть усі обов'язки позивача.

За приписом ст.60 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право до початку розгляду господарським судом справи по суті подати до позивача зустрічний позов для спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

Виходячи з вищезазначених норм, обставин та вимог, викладених в позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк, суд розглядає позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк як заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

У п. 1.5. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 роз'яснено, що у процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору. З метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору. Вступ цієї особи у справу можливий на будь-якій стадії провадження зі справи в місцевому господарському суді, але до прийняття ним рішення. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу виноситься ухвала.

Вступ у справу третьої особи, яка має самостійні вимоги на предмет спору, можливий тільки на підставі її позовної заяви, що повинна відповідати вимогам статей 54-57 ГПК, а не за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду (стаття 26 ГПК). Питання про прийняття такої заяви, відмову в її прийнятті або про її повернення вирішується на загальних підставах згідно зі статтями 61-63 ГПК. Зокрема, дійшовши висновку про те, що у відповідній заяві не зазначено обставин, на яких ґрунтується вимога третьої особи, та/або доказів, що підтверджують ці обставини, суд повертає заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 названого Кодексу. Якщо третя особа з самостійною вимогою на предмет спору звертається з позовом, вимоги за яким не є тотожними вимогам за первісним позовом (наприклад, про визнання недійсним договору, тоді як первісний позов стосується стягнення заборгованості за тим же договором), позов третьої особи може бути повернуто на підставі пункту 5 частини першої статті 63 ГПК, оскільки третя особа може бути допущена до участі у справі лише тоді, коли її самостійна вимога стосується предмета спору між позивачем і відповідачем у справі.

Правовий аналіз ст. 26 ГПК України свідчить про те, що самостійність вимог третьої особи полягає в тому, що вона вважає, ніби в матеріальних правовідносинах із відповідачем перебуває саме вона, і саме її право порушене відповідачем. Третя особа із самостійними вимогами заперечує вимогу позивача і переслідує мету вирішити спір не на користь позивача, а на свою користь. Третя особа із самостійними вимогами процесуально протиставляє себе не лише відповідачу, а й позивачу. Разом з тим, самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога спрямована на будь-що, що знаходиться поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути здійснена через подання самостійного позову.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі. Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов.

Так, вимогами за первісним позовом є стягнення заборгованості за кредитним договором №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013, вимоги за зустрічними позовами зміна умов зазначеного кредитного договору.

В той час як вимогами Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк, яке звернулося з позовом, є визнання недійсним кредитного договору №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013, відповідно до якого була нарахована заборгованість.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк заявляє вимоги не на предмет спору у справі.

Відповідно до п. 5 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Крім того, відповідно до ст. 57 ГПК України, звертаючись до господарського суду з позовом, позивачем додаються до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у відповідному порядку (за встановленими реквізитами для перерахування судового збору по заяві, які розглядаються господарським судом Донецької області) та розмірі.

В пункті 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір, зазначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, заявлені вимоги немайнового характеру визнання договору недійсним.

Пунктом 2.2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, встановлена наступна ставка судового збору для звернення до господарського суду, з позовом немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік станом на 01.01.2017 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розрахунку на місяць складає 1600 грн.

Таким чином, за подання даної позовної заяви підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Виходячи з вищезазначеного обовязок сплати судового збору при звернення до суду з позовом покладено саме на позивача (третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору).

Проте, як встановлено судом, документів, які підтверджують сплату судового збору до позовної заяви не надано.

Одночасно,Товариство з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк просить суд відстрочити сплату судового збору до закінчення розгляду справи. Також, до позовної заяви додано заяву про відстрочення сплати судового збору. Заява вмотивована важким фінансовим становищем підприємства через проведення антитерористичної операції за місцезнаходженням заявника.

Згідно зі статтею 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, у розумінні приписів статті 8 Закону України Про судовий збір відстрочення сплати судового збору до прийняття судового рішення у справі є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, доведення яких покладається на заінтересовану сторону. Однак, заявником позову не доведено належними та допустимими доказами неможливості сплати судового збору на момент звернення з даним позовом, а також можливого виявлення додаткових грошових коштів та сплати судового збору до прийняття судового рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк про відстрочку сплати судового збору.

За змістом п. 4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Так, в силу статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів можуть вважатися документи, що підтверджують надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) та опис вкладення із зазначенням.

В додатках до позовної заяви позивачем зазначено: Фіскальні чеки Укрпошта з описом вкладення про направлення на адресу Відповідачів копії позовної заяви з додатками, однак під час огляду матеріалів позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк та доданих до неї документів зазначеного доказу не виявлено, що підтверджується актом канцелярією суду від 22.05.2017 №92.

Приймаючи до уваги вищевикладене, за висновками суду, належних та допустимих доказів надсилання на адресу відповідачів копії позовної заяви з додатками не надано.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 ГПК України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Виходячи зі змісту п. 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст.ст.26, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення позовної заяви відповідно до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 26, 56, 57 ГПК України, п.п. 4, 5, 6 ст.63, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю "САВІ", м. Донецьк до Публічного акціонерного товариства Дельта Банк в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ Дельта Банк ОСОБА_1, м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Агротіс, с. Павлівка про визнання недійсним кредитного договору №3.3.ДС/04/2013-КЛТ від 20.05.2013 повернути заявнику без розгляду.

Додаток на адресу заявника: позовна заява з додатками на 39-ти аркушах; акт канцелярії суду від 22.05.2017 №92.

Головуючий суддя Г.Є. Курило

Суддя О.В. Кротінова

Суддя І.К. Чорненька