ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"29" серпня 2017 р. Справа № 911/1904/16

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоінтернешнл Метрополіс», Київська обл., м. Бровари

та відповідача 2 ОСОБА_1, Київська обл., м. Бровари

за участю Третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2 - ОСОБА_2, м. Київ

за участю Третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2 - ОСОБА_3, м. Київ

за участю Третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2 - ОСОБА_4, м. Київ

про визнання правочину недійсним

в межах справи № 911/1904/16

за заявою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ () - Кредитор

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоінтернешнл Метрополіс», Київська обл., м. Бровари () - Боржник/Банкрут

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1904/16 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про банкрутство ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» за загальною процедурою банкрутства, передбаченою Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

В межах даної справи судом розглядається позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» до відповідачів ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору від 16.06.2014 № 18/06-2014/КП купівлі-продажу корпоративних прав.

Ухвалою суду від 01.06.2017 дану позовну заяву прийнято до розгляду в межах провадження у справі № 911/1904/16; зобов'язано учасників судового процесу надати низку письмових доказів; призначено позовну заяву до розгляду в судовому засіданні на 20.06.2017.

20.06.2017 до суду надійшов відзив Відповідача 2 від 19.06.2017 б/№ (вх. № 12592/17) на позовну заяву, згідно якого Відповідач 2 повністю заперечив проти позову.

20.06.2017 до суду надійшов відзив Відповідача 1 від 19.06.2017 б/№ (вх. № 12604/17) на позовну заяву, згідно якого Відповідач 1 не заперечує проти заявлених позовних вимог.

Крім цього, 20.06.2017 до суду надійшли заяви ОСОБА_2 від 20.06.2017 б/№ (вх. № 12615/17) та ОСОБА_4 від 20.06.2017 б/№ (вх. № 12616/17) про залучення їх до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 20.06.2017 розгляд даної позовної заяви в межах справи про банкрутство відкладено на 02.08.2017; залучено ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до участі у справі в частині розгляду позовної заяви в якості Третіх осіб 1, 2, 3, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача 2.

01.08.2017 до суду надійшли письмові пояснення Третьої особи 2 від 31.07.2017 б/№ (вх. № 15276/17) по суті позовної заяви, згідно яких Третя особа 2 просить суд відмовити повністю у задоволенні позовної заяви.

01.08.2017 до суду надійшов відзив Третьої особи 1 від 01.08.2017 б/№ (вх. № 15280/17) на позовну заяву, згідно якого Третя особа 1 просить суд відмовити повністю у задоволенні позовної заяви.

В судовому засіданні 02.08.2017 оголошено перерву до 29.08.2017.

29.08.2017 в судове засідання з'явились представники Позивача, Відповідачів 1, 2, а також Третіх осіб 1, 3. Представник Позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представник Відповідача 1 проти позову не заперечував. Представники Відповідача 2 та Третіх осіб 1, 3 заперечили проти задоволення позову з підстав, викладених у відзивах і письмових поясненнях.

Детально дослідивши позовну заяву та матеріали справи в цілому, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

В позовній заяві ПАТ «Альфа-Банк» просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу № 18/06-2014/КП корпоративних прав (часток у статутному капіталі) ТОВ «Авто Метрополіс» від 16.06.2014, який укладено між ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» та ОСОБА_5.

В обґрунтування позовної заяви Позивач посилаючись на ст. 203, 215 ЦК України, приписи ГК України, зазначає, що оспорюваний правочин є фіктивним та таким, що не був спрямований на настання реальних правових наслідків, укладений лише формально із завідомим розумінням сторін, що насправді він виконаний не буде, зокрема з огляду на те, що ОСОБА_5 станом на дату укладення договору мала вік 87 років, отже не могла сплатити кошти в розмірі 17023074,20 грн. на виконання договору.

Укладення вказаного договору, з позиції Позивача, було спрямоване на безоплатне виведення з власності Боржника активу у формі частки у статутному капіталі ТОВ «Авто Метрополіс», що призвело до позбавлення в майбутньому кредитору ПАТ «Альфа-Банк» задоволення власних грошових вимог за рахунок майна Банкрута.

Так, 16.06.2014 між ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» (продавець) та ОСОБА_5 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу № 18/06-2014/КП корпоративних прав (часток у статутному капіталі) ТОВ «Авто Метрополіс» (Товариство), відповідно до умов якого (п. 1.1.) продавець продає, а покупець купує корпоративні права Товариства на умовах та у порядку, визначених цим договором.

Згідно п. 1.3.1., 1.3.2. Договору, номінальна вартість корпоративних прав на момент укладення договору становить 17023074,20 грн., що становить в еквіваленті 1449007,32 доларів США; частка у статутному капіталі (кількість голосів) становить 63,85%.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що продавець зобов'язується негайно, після укладення цього договору, здійснити всі юридично значущі дії по передачі корпоративних прав, що продаються за цим договором, у власність покупця, які передбачені чинним законодавством України для учасників Товариства, а саме: забезпечити проведення загальних зборів учасників Товариства й проголосувати за зміну складу учасників Товариства; оформити і підписати протокол загальних зборів учасників Товариства про зміну складу учасників та затвердження статуту Товариства у новій редакції; виконати будь-які інші юридично значущі дії, які будуть необхідні для повного та безумовного переходу у власність покупця відчужуваних корпоративних прав за цим договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору, покупець зобов'язується здійснити розрахунки з продавцем за відчужувані корпоративні права за цим договором у розмірі та порядку, визначених п. 5.1.-5.2. Договору; зробити всі юридично значущі дії, які передбачені чинним законодавством України для оформлення переходу до покупця корпоративних прав, що є предметом цього договору й проведення державної реєстрації відповідних змін у статуті Товариства.

Згідно п. 5.2. Договору, за купівлю корпоративних прав покупець зобов'язується сплатити продавцю 17023074,20 грн., що становить еквівалент 1449007,32 доларів США, в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок продавця в строк до 31.12.2016 включно.

Сторони дійшли згоди, що зобов'язання покупця по сплаті за корпоративні права, що продаються за цим договором, будуть вважатися виконаними повністю у момент зарахування повної договірної вартості корпоративних прав, визначеної у п. 5.1. цього договору, на банківський рахунок продавця (п. 5.3. Договору).

Пунктами 5.4., 5.5. Договору сторони встановили, що право власності на корпоративні права у статутному капіталі Товариства, які продаються за цим договором, переходять до покупця після здійснення приймання-передачі корпоративних прав, про що сторони оформлюють акт, який підтверджує отримання покупцем корпоративних прав за цим договором в строк до 30.08.2014. У відносинах із третіми особами покупець набуває права й обов'язки учасника Товариства після приймання-передачі корпоративних прав за актом та з моменту державної реєстрації відповідних змін у статуті Товариства.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду справи засновниками (учасниками) юридичної особи ТОВ «Авто Метрополіс» () є: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які набули корпоративних прав на підставі договорів купівлі-продажу від 22.04.2016.

Так, 10,01% частки були відчужені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, 50% частки були відчужені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, 3,84% частки були відчужені ОСОБА_5 на користь ТОВ «Авто Метрополіс» та в подальшому на ОСОБА_2

Отже, ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» було виконано свої зобов'язання за договором № 18/06-2014/КП від 16.06.2014 щодо передачі ОСОБА_5 корпоративних прав.

Як вже зазначено вище, пунктом 5.2. Договору визначено обов'язок покупця сплатити вартість корпоративних прав у сумі 17023074,20 грн. до 31.12.2016 включно.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2016 ОСОБА_5 померла, спадщину померлої було прийнято ОСОБА_1.

Як вказує Позивач в позовній заяві, ОСОБА_5 не було виконано обов'язку щодо сплати на користь ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» грошових коштів за Договором.

Ліквідатор Банкрута Фесенко Є.М. у відзиві на позов проти заявлених вимог не заперечує та зазначає про наявність ознак доведення ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» до банкрутства у т.ч. за рахунок укладення спірного договору.

При цьому суд зазначає, що ні Позивачем ні Відповідачем 1 в порушення ст. 33, 34 ГПК України не надано жодних доказів на підтвердження вказаних тверджень щодо нездійснення ОСОБА_5 розрахунку за Договором.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Відповідач 2 та Треті особи 1, 2 у відзивах та письмових поясненнях по суті спору, посилаючись на ст. 203, 215, 234 ЦК України, а також Постанову Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», Постанову Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», зазначають, що Позивачем не доведено факту нездійснення розрахунку ОСОБА_5 за отримані корпоративні права, а також що обставини щодо похилого віку ОСОБА_5 не свідчать про фіктивність Договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Крім цього, згідно п. 24 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Отже, для визнання правочину таким, що вчинений фіктивно, вимагається наявність наступним умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; відсутність у сторін правочину наміру досягти правового результату на момент укладення договору; в результаті укладення такого договору відсутні будь-які правові наслідки, обумовлені договором. Відсутність хоча б однієї із зазначених умов не дає підстав стверджувати, що правочин вчинено фіктивно.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання оспорюваного Договору сторонами було вчинено дії щодо передачі покупцю корпоративних прав, у зв'язку з чим відсутні підстави вважати даний Договір фіктивним.

Твердження Позивача про те, що покупцем за Договором ОСОБА_5 не було виконано обов'язку щодо оплати отриманих корпоративних прав, не підтверджені за допомогою належних та допустимих доказів. При цьому суд зауважує, що навіть у разі доведення обставин щодо нездійснення покупцем оплати, зазначені обставини можуть свідчити про невиконання покупцем умов Договору, а не про фіктивність такого договору чи бути підставою для визнання його недійсним.

Посилання Позивача на те, що вік покупця за Договором ОСОБА_5 станом на дату укладення Договору становив 87 років жодним чином не свідчить про недійсність чи фіктивність оспорюваного договору в розумінні чинного законодавства, зокрема ЦК України.

Також Відповідач 2 та Треті особи 1, 2 у відзивах на позовну заяву зазначають про відсутність у Позивача права на звернення до суду з даним позовом з огляду на те, що ПАТ «Альфа-Банк» не є стороною оспорюваного Договору. Вказані доводи Відповідача 2 та Третіх осіб 1, 2 відхиляються судом у зв'язку з тим, що відповідна позовна заява подана Позивачем безпосередньо в межах провадження у справі про банкрутство, та приписами Закону про банкрутство передбачено визначені підстави, які надають кредитору право звертатися до суду із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником.

Таким чином, як вже встановлено вище, заявлені Позивачем підстави щодо визнання недійсним договору від 16.06.2014 купівлі-продажу № 18/06-2014/КП корпоративних прав (часток у статутному капіталі), укладеного між ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» та ОСОБА_5, є необґрунтованими та недоведеними, в зв'язку з чим позовна заява ПАТ «Альфа-Банк» від 23.05.2017 б/№ про визнання правочину недійсним, не підлягає задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1600,00 грн., сплаченого Позивачем за подачу даної позовної заяви відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на Позивача.

Керуючись ст. 49, 86 ГПК України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ПАТ «Альфа-Банк» від 23.05.2017 б/№ (вх. № 1720/17) до відповідачів ТОВ «Автоінтернешнл Метрополіс» та ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, в межах провадження у справі № 911/1904/16.

Суддя С.Ю. Наріжний