ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокуСправа № 912/1841/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1841/17

за позовом Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області, Кіровоградська область, м. Олександрія

до Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області, м. Кропивницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 6 449,64 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Коваленко О.В., довіреність № 01-10/1303/01 від 17.03.2015;

від відповідача - Іванець Д.М., довіреність № 9/01-2017 від 05.01.2017;

від 3-ї особи - участі не брали.

Олександрійський міськрайонний центр зайнятості в Кіровоградській області звернувся до господарського суду із позовом до Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області у якому просить стягнути з останнього 6 449,64 грн. грошових коштів, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Позов мотивовано наявністю обов'язку Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області сплатити суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг Олександрійським міськрайонним центром зайнятості в Кіровоградській області безробітній ОСОБА_1 на підставі положень статей 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", оскільки остання поновлена на роботі за рішенням суду.

Ухвалою від 27.06.2017 господарським судом порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 12:00 год. 11.07.2017, витребувано від сторін необхідні для розгляду справи докази.

Ухвалою від 11.07.2017 господарський суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та відклав розгляд справи до 03.08.2017 об 11:00 год.

В судовому засіданні 03.08.2017 господарський суд відклав розгляд справи до 10:00 год. 28.08.2017.

В судовому засіданні 28.08.2017 господарським судом оголошувалась перерва до 16:40 год. 28.08.2017.

Відповідачем 02.08.2017 подано до суду клопотання в порядку статті 80 Господарського процесуального кодексу України про припинення провадження у справі з підстав того, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

14.08.2017 на адресу суду від Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 03-08/1931/03 від 09.08.2017.

Присутній в судовому засіданні до оголошеної перерви повноважний представник позивача не підтримав вказане клопотання та просив залишити його без розгляду, у зв'язку з чим таке клопотання не розглядається господарським судом.

Крім того, представник позивача позов підтримав в повному обсязі та заперечив проти задоволення клопотання відповідача щодо припинення провадження у справі з підстав непідвідомчості даного спору господарським судам, стверджуючи, що спір у даній справі не є публічно-правовим, а тому має розглядатись не в порядку адміністративного судочинства, а саме в порядку господарського судочинства.

Відповідач проти позову заперечив, відзив на позов не подав, підтримав клопотання від 02.08.2017 про припинення провадження у справі.

Третя особа в судовому засіданні присутня не була, витребуваних документів до суду не подала, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №25 1 від 04.08.2017 (а.с.53).

На підставі положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі заяви про надання статусу безробітного від 26.09.2016 (а.с.10) в період з 26.09.2016 по 13.12.2016 на обліку в Олександрійському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітна перебувала ОСОБА_1

Зазначене підтверджується наявними в справі матеріалами, а саме: персональною карткою № НОМЕР_1, додатком до персональної картки про відвідування особою центру зайнятості, надані послуги, рекомендації щодо сприяння працевлаштуванню, витягом з наказів про прийнятті рішення по особі (а.с.7-9, 11).

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 №П/811/1472/16 визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 21.09.2016 №220 о/с в частині звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на роботі на займаній посаді інспектора Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час її вимушеного прогулу починаючи з 22.09.2016 по 13.12.2016 включно в розмірі 12 390,54 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №П/811/1472/16 змінено та викладено четвертий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції: стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час її вимушеного прогулу починаючи з 22.09.2016 по 13.12.2016 включно в розмірі 12 704,59 грн.; в іншій частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 залишено без змін.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 №П/811/1472/16 задоволено заяву Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами; скасовано постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 з урахуванням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017 у справі №П/811/1472/16 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 22.09.2016 по 13.12.2016 в розмірі 12704,59 грн.; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час її вимушеного прогулу починаючи з 22.09.2016 по 13.12.2016 включно в розмірі 6254,95 грн.; скасовано зупинення виконання судового рішення встановлене ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.07.2017.

Встановленні у вказаних рішеннях обставини не підлягають доказуванню в силу вимог частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України.

13.12.2016 Головним Управлінням Національної поліції в Кіровоградській області на виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі № П/811/1472/16 видано наказ № 307 о/с "Про поновлення на службі в Національній поліції України", відповідно до якого поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора Олександрійського районного відділення поліції Олександрійського відділу поліції Головного управління Національної поліції в області з 13.12.2016.

Згідно довідки Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області № 2283/07 від 20.06.2017 позивач виплатив ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в сумі 6 449,64 грн. за період з 26.09.2016 по 12.12.2016 (а.с.12).

Як зазначає позивач, у зв'язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, Олександрійський міськрайонний центр зайнятості виплату допомоги по безробіттю припинив та 24.01.2017 направив відповідачу претензію № 03-08/199/03 про відшкодування виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 6449,64 грн. (а.с.14-15). У вказаній претензії позивач заявив вимогу відшкодувати Олександрійському міськрайонному центру зайнятості виплачену ОСОБА_1 суму допомоги по безробіттю в розмірі 6449,64 грн. за період з 26.09.2016 по 12.12.2016. Проте дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв'язку з неповерненням відповідачем коштів, виплачених позивачем як допомоги по безробіттю, позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 6 449,64 грн., виплачені Олександрійським міськрайонним центром зайнятості в Кіровоградській області ОСОБА_1 за період з 26.09.2016 по 12.12.2016.

Станом на день розгляду справи судом належні докази повної або часткової сплати відповідачем заявленої до стягнення суми заборгованості в матеріалах справи відсутні.

При вирішенні даного спору господарський суд враховує, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон).

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі страхування на випадок безробіття) це система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Страховим випадком є подія, через яку: застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття (пункт 8 статті 1 Закону).

Згідно частини 1 статті 7 Закону видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

Відповідно до вимог законодавства ОСОБА_1, як безробітній, виплачувалася допомога по безробіттю протягом вересня-грудня 2016 року. Всього за період з 26.09.2016 по 12.12.2016 виплачено 6 449,64 грн. допомоги.

ОСОБА_1 поновлено на посаді постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №П/811/1472/16, яка залишена без змін в цій частині, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.06.2017.

На виконання відповідного судового рішення 13.12.2016 ОСОБА_1 поновлено на посаді наказом Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області №307 о/с (а.с.24).

Пунктом 6 частини 1 статті 34 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено пунктом 1 частини 4 статті 35 Закону, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Таким чином, положеннями статей 34, 35 Закону передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та кореспондуючий йому обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється з дня поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Як роз'яснено пунктом 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено частиною 1 та 3 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті четвертої Цивільного кодексу України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі закон). Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України.

Суд вважає, що зобов'язання між сторонами у справі виникли безпосередньо із актів законодавства України.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені статтею 193 Господарського кодексу України.

Враховуючи те, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №П/811/1472/16 визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області від 21.09.2016 №220 о/с в частині звільнення ОСОБА_1, який став підставою для втрати нею заробітної плати, що в подальшому призвело до призначення та виплати їй позивачем допомоги по безробіттю, суд дійшов висновку, що позивач має право на відшкодування відповідачем суми виплаченої допомоги по безробіттю.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За умовами статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є доведеними та підтверджуються матеріалами справи, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо поданого Головним Управлінням Національної поліції в Кіровоградській області клопотання про припинення провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з тим, що даний спір слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування в сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема, обов'язку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто, однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках, водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання суб'єктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих суб'єктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала би право для розширеного тлумачення права суб'єкта владних повноважень на адміністративний позов.

У справі, що розглядається, предметом є стягнення з Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартість наданих соціальних послуг безробітному у зв'язку з його поновленням на роботі за рішенням суду.

З врахуванням наведених вище норм права вказані правовідносини не можна віднести до публічно-правових, що є визначальним для спорів адміністративного судочинства. Даний спір виник за участю суб'єкта владних повноважень, який у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції та виступає у даній справі у якості позивача.

З огляду на викладене, оскільки спір у даній справі виник щодо стягнення з Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області, як роботодавця, виплаченої Центром зайнятості допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 у розмірі 6 449,64 грн., у зв'язку з поновленням останньої на роботі за постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.12.2016 у справі №П/811/1472/16, цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, а тому його вирішення належить до юрисдикції господарських, а не адміністративних судів.

Правова позиція щодо непідвідомчості вказаної категорії спорів адміністративним судам викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 22 вересня 2015 року №№21-1884а15, 21-2209а15, від 25.05.2016 №2а-7275/11/1370 та від 21.12.2016 №813/2964/14.

Пунктом 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, згідно з пунктом 18 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" Олександрійський міськрайонний центр зайнятості, як орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звільнений від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 80, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Чміленка, 41; ) на користь Олександрійського міськрайонного центру зайнятості в Кіровоградській області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 126а; ) грошові кошти в сумі 6 449,64 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути в дохід Державного бюджету (стягувач: Державна судова адміністрація України, вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, , отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; код банку отримувача: 820019; рахунок отримувача 0001; код класифікації доходів бюджету 22030106) з Головного Управління Національної поліції в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Чміленка, 41; ) 1600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 04.09.2017.

Суддя С.Б. Колодій