КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2017 р. Справа№ 910/6085/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю секретар судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017

у справі №910/6085/17 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - 1)Національний банк України

2)Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

3)Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика»

про визнання дій протиправними та скасування рішення

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Тарасенков В.В., довіреність №19/3-02/205 від 14.11.2016

від відповідача: Борисенко М.О., довіреність №50 від 18.05.2017

від третьої особи-1: Любар-Пурлінська Т.М., довіреність №18-0011/53394 від 02.08.2017

від третьої особи-2: Голік О.А., довіреність №27-6902/17 від 30.03.2017

від третьої особи-2: Кравчук А.С., довіреність б/н від 17.07.2017

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «ЗЛАТОБАНК» (відповідач у справі) про визнання дій протиправними та скасування рішення про віднесення до нікчемних договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012 та повідомленням про нікчемність за №102 від 20.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 провадження у справі №910/6085/17 було зупинено до набрання законної сили рішенням або іншим процесуальним документом, за результатами розгляду справи №826/11066/15 за апеляційними скаргами ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», ТОВ «Біпродукт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 25.03.2016 в адміністративній справі №826/11066/15 за позовом ТОВ «ТЛК «Арктика» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «Златобанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з даною ухвалою, позивач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», подав апеляційну скаргу №55/2-04/1175 від 31.07.2017 (вх. №09-08.1/6629/17 від 08.08.2017), в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 про зупинення провадження у справі №910/6085/17, справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

Апеляційна скарга позивача мотивована порушенням місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема, апелянт стверджує, що місцевим господарським судом безпідставно було зупинено провадження у справі, оскільки вважає, що розгляд справи в адміністративному суді жодним чином не перешкоджає розгляду даної справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Алданової С.О., Дикунської С.Я. та призначено до розгляду на 23.08.2017.

У судовому засіданні 23.08.2017 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 про зупинення провадження у справі №910/6085/17, справу передати на розгляд місцевого господарського суду.

Представники відповідача та представники третіх осіб у справі у судовому засіданні 23.08.2017 заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги, просили ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 про зупинення провадження у справі №910/6085/17 залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм процесуального права при винесені оскаржуваної судової ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Предметом спору у даній справі є вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», заявлена до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про визнання протиправним рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» про віднесення до нікчемних договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2614, який укладений між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» 29.10.2014, оформлене наказом №279 від 13.05.2015 та повідомлення про нікчемність за вих №102 від 20.05.2016; про визнання протиправним та скасування наказу АТ «Златобанк» №279 від 13.05.2015 в частині віднесення до нікчемних договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012, зареєстрованого в реєстрі за №2614; про визнання протиправними та скасування повідомлення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012, зареєстрованого в реєстрі за №2614.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» було неправомірно прийнято рішення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №2614, оскільки Уповноваженою особою, на думку позивача, був порушений порядок вчинення таких дій згідно ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та як стверджує позивач, не було реально встановлено існування обставин, передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» для визнання його нікчемним.

25.07.2017 Публічним акціонерним товариством «Златобанк» до місцевого господарського суду було подане клопотання про зупинення провадження у справі №910/6085/17 до вирішення адміністративної справи №826/11066/15 про визнання дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк» протиправними та зобов'язання вчинити дії, а саме скасувати повідомлення про нікчемність договору про розірвання іпотеки від 31.05.2012, зареєстрованого в реєстрі за №2614.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 провадження у справі №910/6085/17 було зупинено до набрання законної сили рішенням або іншим процесуальним документом, за результатами розгляду справи №826/11066/15 за апеляційними скаргами ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», ТОВ «Біпродукт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києві від 25.03.2016 в адміністративній справі №826/11066/15 за позовом ТОВ «ТЛК «Арктика» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «Златобанк», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

Приймаючи ухвалу, місцевий господарський суд вказав на те, що обставини, які будуть встановлені за результатами розгляду адміністративної справи, мають значення під час вирішення даної справи, оскільки вони серед інших є підставою позову у даній справі №910/6085/17.

Колегія суддів зазначає, що підстави зупинення провадження у справі встановлені ст.79 Господарського процесуального кодексу України, частина 1 якої визначає обставини, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню. Так, господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує, як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Окрім того положеннями п. 3.16. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 визначено, що під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Як вбачається із клопотання ПАТ «Златобанк» та доданих ним документів, Окружним адміністративним судом міста Києва 25.03.2016 була прийнята постанова у справі №826/11066/15 предметом спору в якій, є вимога ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття рішення про нікчемність договору про розірвання від 31.05.2012, зареєстрованого в реєстрі за №2614; про визнання протиправним та скасування наказ/розпорядження про виявлену нікчемність правочинів, зокрема договору про розірвання іпотеки; про визнання протиправним та скасування повідомлення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012. Дана постанова оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, а відтак законної сили не набрала.

Зі змісту поданої копії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва 25.03.2016 вбачається, що у справі №826/11066/15 в межах юрисдикції адміністративних судів, встановлюються обставини щодо правомірності дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк» щодо виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності, та винесення повідомлення про нікчемність правочину тобто встановлюються правомірність дій, які були вчинені у відповідності до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Такі ж обставини є і підставою для позову, який поданий ПАТ «Державний ощадний банк України» у даній справі однак, який поданий не до Уповноваженої особи, як посадової особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а поданий саме до Публічного акціонерного товариства «Златобанк».

Колегія суддів звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду. Не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Тобто, факти, передбачені наведеною нормою мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. При цьому, Колегія суддів звертає увагу, що дана стаття передбачає, що не підлягають доказуванню обставини, які встановлені щодо тих самих осіб або особи, яка бере участь у розгляді іншої справи.

Однак, згідно представлених документів у справі, яка перебуває на розгляді в Київському апеляційному адміністративному суді №826/11066/15 сторонами є інші особи: позивачем виступає ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», відповідачем - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, правомірність дій та рішень якої будуть досліджуватись та встановлюватись за результатами розгляду справи. В той час, як у даній справі сторонами є зовсім інші юридичні особи, а тому обставини, які будуть встановлені в адміністративній справі №826/11066/15 не будуть вважатись преюдиціальними, оскільки будуть встановлені щодо інших осіб та відповідно у випадку посилання на такі обставини при вирішенні даного спору, вони підлягатимуть доказуванню та оцінці на загальних підставах, визначених Господарським процесуальним кодексом України

Окрім того, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що при вирішення спору про визнання недійсними рішень необхідним є становлення підстав виникнення спору, наявність чи відсутність порушень вимог законодавства при прийняття такого рішення тобто правомірність чи протиправність дій особи - відповідача та прийнятого ним рішення, порушення такими діями (рішеннями) відповідача прав та охоронюваних інтересів особи, яка звернулась до суду. Враховуючи наведене, предмет спору у даній справі та його сторін, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд в межах своєї компетенції може самостійно встановити наявність чи відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/11066/15.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

В листі Верховного Суду України № 1-5/45 від 25.01.2006 зазначено, що у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статі 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Колегія суддів звертає увагу, що адміністративне провадження у справі №826/11066/15 згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 30.08.2016 зупинене до розгляду Конституційним Судом України подання Верховного Суду України, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 03 липня 2015 року №13 щодо конституційності Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», питання щодо чого порушено відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 02 квітня 2015 року у справі №826/9693/13-а. Згідно поданих у судовому засіданні 23.08.2017 пояснень представників учасників процесу, жодна із сторін не подавала до апеляційного адміністративного суду клопотання про відновлення провадження, яке вже більше року зупинено судом.

Враховуючи зазначене, апеляційний господарський суд вважає, що зупинення провадження у справі до вирішення адміністративної справи №826/11066/15, яка, на думку суду, не є пов'язаною справою, порушуватиме гарантоване право сторони на вирішення спору в межах розумного строку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав невірну правову оцінку викладеним у клопотанні ПАТ «Златобанк» доводам, та дійшов помилкового висновку, що справа №826/11066/15, яка перебуває на розгляді у Київському апеляційному адміністративному суді, є пов'язаною із даною справою, а тому, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/6085/17 підлягає задоволенню, а ухвала суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/6085/17 скасуванню.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК

Керуючись ст. 49, 79, 99, 101, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4) ч.1 ст. 104, ст. 105, 106, ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/6085/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 у справі №910/6085/17 скасувати.

3. Справу №910/6085/17 повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.О. Алданова

С.Я. Дикунська