КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2017 р. Справа№ 910/1269/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Алданової С.О.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: не з'явились

від відповідача-1: Пушок С.В., дов. б/н від 26.05.2017р.

від відповідача-2: не з'явились

від відповідача-3: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 30.01.2017 року

у справі № 910/1269/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС"

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації

українських банків від 05.02.2015 у справі № 2262/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді агріколь банк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС",

2) Товариства обмеженою відповідальністю "ТЄС-К"

3) ОСОБА_3

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017 до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЄС" із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.02.2015 у справі № 2262/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Креді агріколь банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС", Товариства обмеженою відповідальністю "ТЄС-К" та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у справі № 910/1269/17 у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.02.2015 у справі № 2262/14 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою господарського суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЄС" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у справі № 910/1269/17 скасувати та передати справу до Господарського суду міста Києва на розгляд.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" у справі № 910/1269/17 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017 року повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЄС"подало касаційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду цієї інстанції для продовження її розгляду..

Постановою Вищого господарського суду від 25.07.2017 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" задоволено, ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017 року у справі № 910/1269/17 скасовано, а справу передано до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у справі 910/1269/17 до провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 02.08.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" у справі № 910/1269/17 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Мартюк А. І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2017 у справі № 910/12694/17 у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюк А.І., судді: Зубець Л.П., Алданова С.О. апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 17.08.2017 р.

15.08.2017р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній зазначає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року у справі № 910/1269/17 без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники відповідачів у судове засідання не з'явилися. Причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників відповідачів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Відмовляючи у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.02.2015 у справі № 2262/14 суд першої інстанції виходив з того, даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки фізична особа ОСОБА_3 у даних правовідносинах не може бути учасником господарського процесу, з огляду на зміст статей 1, 12 ГПК України.

Крім того, ТОВ "ТЄС" повторно звернулось до Господарського суду міста Києва з зазначеною заявою, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/23242/16 від 20.12.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЄС" вже відмовлялось у прийнятті заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.02.2015 у справі № 2262/14 на підставі п. 1 ст. 62 Господарського кодексу України.

Згідно Бази даних "Діловодство спеціалізованого суду" станом на момент прийняття оскаржуваної ухвала Господарського суду міста Києва № 910/23242/16 від 20.12.2016 в апеляційному та касаційному порядку заявником не оскаржувалась.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Згідно з ч. 8 ст. 2 Закону України "Про третейські суди" компетентний суд - місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом.

Відповідно до п. 6.1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" N 18 від 26 грудня 2011 року компетентним судом, до якого оскаржуються рішення третейського суду і який здійснює видачу виконавчого документа, може бути в розумінні Закону як місцевий загальний суд, так і місцевий господарський суд, за місцем розгляду справи третейським судом.

У вирішенні питання про те, який суд - загальний чи господарський - компетентний розглядати заяви про скасування рішення третейського, господарським судам необхідно виходити з вимог статті 15 Цивільного процесуального кодексу України та статей 1, 12 ГПК.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 2 Господарського кодексу України встановлено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Таким чином, господарські суди вирішують спори, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Відповідно до ч. 4 ст. 122-1 ГПК України господарський суд виносить ухвалу про відмову в прийнятті заяви з підстав, передбачених статтею 62 цього Кодексу, а також у разі якщо рішення третейського суду оскаржено з підстав, не передбачених законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України визначено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до абз. 2 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" на підставі пункту 1 частини першої статті 62 ГПК суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку (наприклад, про визнання недійсним листа, накладної, акта експертизи тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку щодо відмови у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05.02.2015 у справі № 2262/14, відповідно до ст. 1, 12 ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 05-5-27/8245 від 06.12.2011.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 30.01.2017р. у справі № 910/1269/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЄС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м. Києва від 30.01.2017р. у справі № 910/1269/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/1269/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

С.О. Алданова