КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа№ 911/3977/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Алданової С.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: Колпаков О.С. за довіреністю №1454-17 від 26.12.2016;

від відповідача: Гнип А.С. за довіреністю від 21.03.17;

від третьої особи на стороні позивача: не з'явився;

від третьої особи на стороні відповідача 1: не з'явився;

від третьої особи на стороні відповідача 2: Бугаєнко Ю.М. за довіреністю від 15.05.2012;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик"

на рішення Господарського суду Київської області від 17.05.2017

у справі №911/3977/16 (головуючий суддя О.О. Христенко, судді Ю.В. Подоляк, Л.Я. Мальована)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Альянс Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛВН Лімітед"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Тех Сервіс К",

2. Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

про стягнення 544 734,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Альянс Україна" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик" (далі - відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 544734,46грн., виплаченого третій особі за Генеральним договором добровільного страхування вантажів в результаті настання страхового випадку.

Рішенням Господарського суду Київської області від 17.05.2017 у справі №911/3977/16 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з позивача на користь відповідача 544734 грн. 46 коп. страхового відшкодування та 8171 грн. 02 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 17.05.2017 у справі №911/3977/16 скасувати і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик" у справі №911/3977/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.08.2017.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2017 у зв'язку з перебуванням суддів Пономаренко Є.Ю. та Дідиченко М.А. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Жук Г.А., Алданової С.О.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення копії рішення до матеріалів справи.

В судове засідання 09.08.2017 з'явилися представники позивача, відповідача, третьої особи на стороні відповідача 2. Представники третьої особи на стороні позивача та третьої особи на стороні відповідача 1 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Розгляд справи відкладено на 15.08.2017.

Через відділ документального забезпечення суду надійшли пояснення відповідача по справі, у яких останній заперечив доводи, викладені у відзиві позивача, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

В судове засідання 15.08.2017 з'явилися представники позивача, відповідача, третьої особи на стороні відповідача 2. Представники третьої особи на стороні позивача та третьої особи на стороні відповідача 1 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте треті особи не скористалась своїми правами, передбаченими статтями 22, 27 ГПК України, та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників третьої особи на стороні позивача та третьої особи на стороні відповідача 1.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник третьої особи на стороні відповідача 2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

20 жовтня 2014 року між ТДВ "Альянс Україна" («страховик», далі - позивач) та ТОВ «ЛВН Лімітед» («страхувальник») був укладений Генеральний договір добровільного страхування вантажів №TRS 4340 (далі - договір страхування).

Відповідно до п. 4 договору страхування предметом даного договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням вантажем, що перевозиться, та зазначається у повідомленнях або звітах страхувальника відповідно до п. 18 Договору.

Згідно п. 18.1 договору стахування позивач приймає на страхування всі перевезення вантажів страхувальника, здійснені протягом строку дії договору, за умовами виконання страхувальником вимог, передбачених даним договором. Страхування вантажів здійснюється на підставі письмових звітів (п. 18.2 договору страхування).

Відповідно до п. 18.3 договору страхування фактичний обсяг перевезень за відповідний звітний період зазначається в звіті, який надається позивачу протягом 7 робочих днів з дня закінчення відповідного звітного періоду.

Страхова сума вставлюється у розмірі дійсної вартості вантажу та зазначається в звітах (п. 11 договору страування).

Згідно з п. 17.1 договору страхування страхова премія за цим договором сплачується страхувальником за кожен звітний період. Додатковою угодою № 12 від 31.05.2016 до договору страхування встановлені звітні періоди, а саме з 01.06.2016 по 30.06.2016 є двадцять першим звітним періодом.

Відповідно до п. 17.3 договору страхування прогнозована страхова премія за кожен звітний період, крім першого, дорівнює фактичному розміру страхової премії за попередній звітний період і розраховується шляхом множення фактичного обсягу перевезень за попередній звітний період відповідно до акту звірки розрахунків на страховий тариф, зазнаений в п. 13 договору страхування, зазначається у відповідному акті звірки розрахунків та сплачується у строк, що вказаний у акті звірки розрахунків.

ТОВ «ЛВН Лімітед» 30.06.2016 складений звіт про фактично здійснені перевезення за договором страхування за період з 01.06.2016 по 30.06.2016, у якому під порядковим номером 179 зазначено перевезення вантажу (алкогольні напої), страхова сума 1053108,96 грн., маршрут перевезення Немирів-Дрогобич, відправник - ТОВ «ЛВН Лімітед», отримувач ТОВ «Львівська пивна компанія», номерні знаки транспортного засобу, яким здійснювалось перевезення ВС6518ЕЕ/ВС1567ХР. Вказаний звіт підписаний представниками позивача та ТОВ «ЛВН Лімітед» та скріплений відбитками печаток.

Позивачем та ТОВ «ЛВН Лімітед» 30.06.2016 підписаний акт звірки розрахунків страхових платежів за договором страхування за звітний період з 01.06.2016 по 30.06.2016, в якому зазначено страхову суму за всіма перевезеннями протягом звітнього періоду 158947990,15 грн., страховий платіж в сумі 98 785,62 грн. та зазначено дату сплати страхового платежу до 29.07.2016.

ТОВ «ЛВН Лімітед» 26.07.2016 сплатило страховий платіж в сумі 98785,62 грн., що підтверджується випискою за банківського рахунку позивача.

18 лютого 2016 року між позивачем та ТОВ «ЛВН Лімітед» укладено додаткову угоду № 8/1, якою сторони погодили з 19.02.2016 доповнити розділ 18 Умов добровільного страхування вантажу, які є додатком 1 до договору страхування, застереженням щодо покриття шахрайських дій третіх осіб, а саме незважаючи на будь-які положення та умови, що зазначені в п. 6.1.21 Умов, за цим договором в межах ліміту відповідальності, зазначеного нижче в цьому застереженні, підлягають відшкодуванню збитки, що настали в результаті шахрайських дій третіх осіб. Ліміт відповідальності позивача за покриттям, що надається за цим застереженням, складає 550000,00 грн. по одному та кожному страховому випадку та агрегатно за весь строк дії договору.

Згідно п. 14 договору стахування франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) становить 0,5% від страхової суми по кожному перевезенню, але завжди не менше 1300,00 грн.

Пунктом 15 договору страхування визначено, що період страхування з 00 год. 00 хв. 25.10.2014 і діє до 24 год. 00 хв. 24.10.2015».

31 травня 2016 року між ТОВ «ЛВН Лімітед» та позивачем укладено Додаткову угоду № 12 до договору страхування, якою п.15 договору викладено в наступній редакції: «Період страхування з 00 год. 00 хв. 25.10.2014 і діє до 24 год. 00 хв. 31.07.2016».

Також судом встановлено, що 01.10.2014 між ТОВ "ЛВН Лімітед" («замовник») та ТОВ "Діана Люкс Логістик" («експедитор») був укладений договір транспортно-експедиційного обслуговування при організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжміському сполученні №Л01-ТЭО Україна 01-10.2014 (надалі - договір експедиційних послуг), відповідно до якого ТОВ «ЛВН Лімітед» доручає, а відповідач («експедитор») за плату та за рахунок коштів замовника приймає на себе зобов`язання по транспортно-експедиційному обслуговуванню, до якого входять, але не обмежуються наступним: планування та організація перевезення вантажів замовника, отримання необхідних документів, виконання інших формальностей, контроль за навантаженням та розвантаженням вантажу замовника, проведення взаєморозрахунків та інше.

Згідно п. 1.3 договору експедиційних послуг у своїй діяльності, при виконанні своїх зобов`язань за договором, відповідач діє від свого імені, діє за дорученням замовника та має право залучати до надання послуг третіх осіб, сплачує за їх послуги грошовими коштами, які перераховані замовником. Покладення відповідачем на третю особу зобов`язання перед замовником не звільняє самого експедитора (відповідача) від відповідальності перед замовником за виконная умов даного договору. Відповідач відповідає перед замовником за дії та недоліки третіх осіб, залучених ним для виконання даного договору, а також за невиконання або неналежне виконаня третіми особми зобов`язань, як за свої власні дії.

Відповідно до п. 4.2.11 експедиційного договору експедитор (відповідач) зобов`язується нести відповідальність за збереження прийнятого для перевезення та експедирування вантажу замовника.

Відповідач несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу, псування, пошкодження вантажу при його транспортуванні з моменту прийняття вантажу від вантажовідправника та до моенту передавання вантажу вантажоодержувачу (п. 7.3 експедиційного договору).

Згідно п. 7.4 експедиційного договору (в редакції Додаткової угоди від 01.03.2015) за втрату, псування, пошкодження, та нестачу вантажу, в тому числі 1 одиниці вантажу, вказаної в ТТН та видатковій накладній, відповідач відшкодовує замовнику, або за погодженням із замовником, іншім особам, якими понесені ризики за втрату, псування, пошкодження та нестачу вантажу під час настання такого випадку, відповідно до договірних відносин з замовником, збитки в повному об`ємі, на підставі акту про пошкодження (нестачу) вантажу, який засвідчує факт нанесення шкоди та причин його виникнення. Нанесені збитки розраховуються виходячі із вартості втраченого, зіпсованого, пошкодженого або відсутнього вантажу, який зазначений замовником (вантажовідправником) у вантажосупровідних документах. Розмір відшкодування за повністю втрачений (відсутній), пошкоджений або зіпсований вантаж не може перевищувати вартості вантажу, зазначеної в вантажосупровідних документах.

Відповідно до Додаткової угоди від 30.12.2015 дію експедиційного договору було продовжено до 31.12.2016.

На підставі експедиційного договору та заявки № ЛВЛ00007887 від 28.06.2016 вантажовідправником ТОВ «ЛВН Лімітед» було замовлено у відповідача перевезення вантажу - алкоголних напоїв з м.Немирів до м.Дрогобич, дата та час доставки вантажу вантажоодержувачу ТОВ «Львівська пивна компанія» до 08:00 29.06.2016. Транспортні засоби ВС6518ЕЕ/ВС1567ХР, водій Осипчук Р.П.

Як свідчать матеріали справи, для перевезення вантажу ТОВ «ЛВН Лімітед» передало відповідачу алкогольні вироби (горілка та настоянки ТМ «Nemiroff») у кількості 25500 одиниць масою брутто 20077 кг на загальну суму 1053108,96 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними №3355 та №3356 від 28.06.2016 (перевізником у ТТН зазначено відповідача).

Станом на 30.06.2016 вантаж не був доставлений вантажоодержувачу - ТОВ «Львівська пивна компанія» м. Дрогобич.

До Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінниціькій області звернувся із заявою Янчук В.В., у якій просив прийняти міри до Осипчука Р.П., який шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, являючись співробітником ТОВ «Тех Сервіс К» заволодів майном належним ТОВ «ЛВН Лімітед», а саме на підставі договору № Л01-ТЭО Україна 01-10.2014, укладеного 01.10.2014 між ТОВ «Діана Люкс Логістик» та ТОВ «ЛВН Лімітед», та договору-заявки №ЛВЛ00007887 від 28.06.2016, отримав згідно товарно-транспортних накладних № 3355 та 3356 від 28.06.2016 алкогольні напої, та мав доставити їх у м. Дрогобич Львівської області, проте цього не зробив, тим самим завдавши матеріального збитку ТОВ «ЛВН Лімітед».

За вказаним фактом слідчим Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області було порушено кримінальне провадження №0004989 від 30.06.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (шахрайство).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2017 зобов`язано слідчого визнати ТОВ «Діана Люкс Логістик» потерпілим у кримінальному провадженні № 0004989 від 30.06.2016. В ухвалі суду зазначено, що слідчим суддею встановлено, що ТОВ «Діана Люкс Логістик» завдано майнового збитку, що випливає з договору-заявки № ЛВЛ00007887 від 28.06.2016, укладеного між ТОВ «ЛВН Лімітед» та ТОВ «Діана Люкс Логістик», відповідно до умов якого ТОВ «Діана Люкс Логістик» несе повну відповідальність перед замовником (ТОВ «ЛВН Лімітед»).

Місцевим господарським судом встановлено, що 29.06.2015 ТОВ «ЛВН Лімітед» звернулося до позивача з повідомленням про настання страхової події та з заявою про виплату страхового відшкодування у відповідності до умов договору страхування.

Позивач, розглянувши подану заяву, а також надані з нею документи, на підставі страхового акту № 0134111 від 18.08.2016, розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту №0134111 від 18.08.2016, здійснив виплату страхового відшкодування своєму страхувальнику ТОВ «ЛВН Лімітед» у сумі 544734,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1894 від 18.08.2016 з відмітками банку. Сума страхового відшкодування розрахована наступним чином: 550 000,00 грн. (ліміт відповідальності страховика за договором страхування) 5 265,54 грн. (франшиза 0,5% від вартості вантажу) = 544 734,46 грн.

ТОВ «ЛВН Лімітед» звернулось з претензією вих. № 09-27/0907 від 30.06.2017 до відповідача із вимогою перерахувати на рахунок ТОВ «ЛВН Лімітед» суму завданих збитків у розмірі 1053108,96грн., у зв`язку із неналежним виконанням умов експедиційного договору.

Відповідач ТОВ «Діана Люкс Логістик» надало відповідь вих. № 168 від 15.08.2016 на претензію ТОВ «ЛВН Лімітед», в якій визнало претензію в повному обсязі та висловило готовність здійснювати відшкодування вартості втраченого майна в розмірі 1053108,96 грн., оскільки відповідальність за втрачений вантаж замовника згідно з експедиційним договором покладена на експедитора ТОВ «Діана Люкс Логістик».

Платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідач відшкодував ТОВ «ЛВН Лімітед» 451913,55грн. збитків.

У зв'язку із здійсненням виплати страхового відшкодування, 29.09.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією вих. №460/01.03 про відшкодування виплаченого позивачем ТОВ «ЛВН Лімітед» страхового відшкодування в сумі 544734,46 грн.

Відповідач надав відповідь вих. № 235 від 17.11.2016 на вказану претензію позивача, в якій претензію не визнав, оскільки перевезення здійснювало безпосередньо ТОВ «Тех Сервіс К» на підставі Договору-заявки №ЛВЛ00007887 від 28.06.2016, укладеного між відповідачем та ТОВ «Тех Сервіс К», тому відповідальною особою за завдані збитки, до якої переходить право вимоги страховика, є саме ТОВ «Тех Сервіс К».

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України). У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Як зазначає позивач, оскільки він виплатив суму страхового відшкодування за генеральним договором добровільного страхування вантажів № TRS 4340 від 20.10.2014 на користь ТОВ «ЛВН Лімітед» у розмірі 544734,46грн., позивач має право на компенсацію виплаченої ним суми страхового відшкодування на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" з ТОВ «Діана Люкс Логістик».

З таким твердженням позивача погодився суд першої інстанції та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає такий висновок суду передчасним з огляду на наступне.

Колегією суддів встановлено, що договір страхування, відповідно до пункту 15 договору, діяв до 24.10.2015.

Відповідно до ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

В матеріалах справи наявна Додаткова угода №12 до договору страхування від 31 травня 2016 року, укладена між ТОВ «ЛВН Лімітед» та позивачем, відповідно до якої п.15 договору викладено в наступній редакції: «Період страхування з 00 год. 00 хв. 25.10.2014 і діє до 24 год. 00 хв. 31.07.2016».

Будь-які докази, які б свідчили про продовження дії договору страхування станом на 24.10.2015 відсутні у матеріалах справи.

Додаткова угода №12, укладена 31.05.2016, не може вважатися належним доказом продовження дії договору страхування, оскільки внесення змін до договору, який припинив свою дію, не передбачено чинним законодавством.

Отже, у суду першої інстанції не було підстав вважати доведеним факт продовження дії договору страхування та визнавати встановленими обставини оплати страхового відшкодування саме за генеральним договором добровільного страхування вантажів № TRS 4340 від 20.10.2014. Висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог та є передчасним, а позовні вимоги не доведені позивачем належними доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Колегією суддів не можуть бути прийняті додаткові документи, надані позивачем до відзиву на апеляційну скаргу, оскільки це суперечіть статті 101 ГПК України, та порушує принцип змагальності сторін.

Відповідно до пріписів статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Позивачем не обгрунтовано неможливість подання суду першої інстанції відповідних доказів з причин, що не залежали від нього. Посилання позивача на те, що місцевим господарським судом були досліджені оригінали, доданих до відзиву на апеляційн скаргу, документів, не приймається до уваги, оскільки в матеріалах справи вказані документи відсутні.

Враховуючи вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення Господарського суду міста Києва у даній справі з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Понесені по справі господарські витрати відповідно до вимог статті 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Діана Люкс Логістик" на рішення Господарського суду Київської області від 17.05.2017 у справі №911/3977/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.05.2017 у справі №911/3977/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Альянс Україна» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 21-г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діана Люкс Логістик» (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 134, ) 8988,12 (вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання постанови.

6. Матеріали справи повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді С.О. Алданова

Г.А. Жук