ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2017 р. Справа № 925/974/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від третьої особи ГУ ДКСУ у Черкаській області -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради

про стягнення 1 668 182,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі в розмірі 1 668 182,94 грн. на підставі договору від 01.01.2015 № 71і200-06-64, укладеного між сторонами у справі, розрахованого за період з січня 2016 по грудень 2016 року включно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав неотримання коштів субвенції з бюджету для оплати послуг позивача, про що надав суду відзив на позов (а.с. 87), а також вказав, що при перевірці розрахунків позивача виявлено розбіжності в помісячних сумах боргу.

Повторне клопотання відповідача від 22.08.2017 про залучення в якості третьої особи Міністерства фінансів України суд відхилив, оскільки відповідач не зміг надати додаткових аргументів (крім вже розглянутих судом щодо аналогічного клопотання), з яких підстав судове рішення вплине на права та обов'язки Міністерства фінансів України щодо однієї із сторін спору.

Представник третьої особи в засідання не з'явився, що не перешкоджає суду провести розгляд справи по суті.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін і третьої особи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається наступне:

01.01.2015 між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" (далі - Укртелеком, позивач по справі) в особі директора Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" ОСОБА_3, що діє на підставі Положення про філію та довіреності № 4402 від 01.12.2014 та Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради в особі директора ОСОБА_4 (далі- Департамент, відповідач по справі) було укладено договір № 71і200-06-64 ( а.с. 72).

За умовами даного договору Укртелеком на пільгових умовах надає телекомунікаційні послуги (встановлення телефону, абонплата та користування телефоном) громадянам, які мають пільги згідно чинного законодавства України ( п. 1.1. договору) та на яких поширюються положення законів "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

За змістом п. 1.2 та 2.1. договору, Департамент здійснює розрахунки з Укртелекомом за рахунок субвенції з державного бюджету, яка повинна бути перерахована на рахунок Департаменту, відкритий у державній казначейській службі.

Даний договір згідно п. 7.2. діє протягом 1 року з 01.01.2015 по 31.12.2015.

Якщо жодна із сторін письмово не повідомляє іншу сторону про припинення дії договору не пізніше ніж за 10 календарних днів до закінчення строку дії договору, він вважається пролонгованим (продовженим) автоматично на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (7.3.).

Представники обох сторін не заперечують, що договір між ними автоматично продовжується на наступні періоди.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509, ч. 1, 3, 4 ст. 11, ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 633 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 р., споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг визначено, що встановлені законом пільги з оплати послуг зв'язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Позивач вказує, що Законами України від 22.10.1993 №3551-ХII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", від 23.03.2000 №1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", від 24.03.2008 №203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" встановлені пільги з оплати послуг зв'язку для визначених цими Законами категорій осіб.

Згідно п. 3.3. договору між сторонами Укртелеком не має права відмовляти у наданні послуг особам, які визначені у п. 1.1. договору, тобто які відносяться до категорій осіб, визначених у перелічених законах, навіть якщо поточна заборгованість яких за отримані послуги перевищує 10 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, пунктом 2 вищевказаної Постанови встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, згідно п. 3 Порядку № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування надання вищевказаних соціальних пільг за укладеним між сторонами договором є Департамент соціальної політики Черкаської міської ради.

Отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку № 256).

На підставі вищевказаних нормативних актів, відповідач, за рахунок державних субвенцій, зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені позивачем внаслідок надання пільговим категоріям населення, передбаченим договором між сторонами, послуг зв'язку на пільгових умовах.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства та положень Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій, відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, внаслідок чого за період з січня 2016 року по грудень 2016 року включно у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 668 182,94 грн. (розрахунок а.с. 10).

На підтвердження факту понесення витрат по наданих пільговим категоріям населення послугах зв'язку, позивачем надано помісячні акти звіряння розрахунків за спірний період, розрахунки видатків на відшкодування витрат, листування між сторонами, докази направлення Форма 3-пільга (акт звіряння розрахунків).

Розділом 3 договору передбачено, що Укртелеком щомісячно до 5 числа місяця, що настає за звітним, повинен подавати Департаменту звіти згідно форми №2-пільга та №3-пільга за надані Укртелекомом пільги з послуг зв'язку.

Як вбачається із пояснень сторін та з матеріалів справи, акти звіряння розрахунків по вказаних формах відповідачем за період січня-грудня 2016 року не підписувалися.

Суд відхиляє доводи представника відповідача, що у помісячних розрахунках позивача з наданих послуг відповідачем виявлено розбіжності і це є підставою для відмови у стягненні боргу, оскільки первинні документи про те, що ці розбіжності пов'язані зі зміною списку пільговиків, що протиправно не враховано позивачем, у відповідача немає.

Відповідач не надав суду доказів, що в 2016 році він направляв позивачу уточнені списки пільгових категорій населення, яким надавалися послуги Укртелекомом для актуалізації розрахунків. Отже, відповідач сам ухиляється від звірки із позивачем списків пільговиків для виключення з них осіб, які померли, або з інших підстав не можуть користуватися пільгами.

Також суд відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для проведення звірки розрахунків між сторонами, оскільки ухвалою від 04.08.2017 року суд зобов'язував відповідача у випадку незгоди із розрахунками позивача провести з ним звірку. Цю вимогу відповідачем не виконано.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження та надавши їм правову оцінку згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд визнає позов обґрунтованим і задовольняє його у повному обсязі з урахуванням наступного.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання відповідача на неналежне бюджетне фінансування в частині перерахування субвенцій з державного на користь місцевого бюджету та на рахунок Департаменту у відділенні державного казначейства, суд вважає безпідставним, оскільки, за загальним правилом, у відповідності до ст. 599, 625 ЦК, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За умовами договору між сторонами відсутність субвенції з бюджету не звільняє відповідача від виконання зобов'язання.

Також законодавством прямо не передбачена залежність відшкодування відповідачем витрат позивача від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Суд не погоджується із доводами представника про те, що договір між сторонами укладено під відкладальною умовою в частині виконання зобов'язань відповідачем по оплаті пільгових послуг лише за рахунок субвенції з державного бюджету.

При цьому суд виходить з того, що згідно ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Отже, тут мається на увазі, що права та обов'язки у обох сторін можуть наставати під відкладальною умовою, а не та ситуація, що позивач послуги надає, а відповідач їх не оплачує під відкладальною умовою.

Відповідно до частини першої статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин, Департамент соціальної політики Черкаської міської ради відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону та умов договору між сторонами і така відповідальність не може ставитись у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Заперечень проти ненадання позивачем послуг пільговим категоріям населення чи щодо їх неякісності, стягнення боргу за які є предметом позовних вимог, відповідачем у справі не надано.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що ... деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За наслідками виконання позивачем укладеного сторонами Договору від 01.01.2015 № 71і200-06-64 щодо забезпечення послугам зв'язку пільгових категорій громадян, у позивача виникло право на відшкодування фактичних витрат на надання послуг, а у відповідача виникло зобовязання з оплати позивачу вартості таких послуг.

Доказів проведення повного розрахунку за позовними вимогами у справу відповідачем не подано, а тому позов підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України при задоволенні позову позивачу за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню 25 022,74 грн. витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (18036, м. Черкаси, бул. Шевченка, 307, ідентифікаційний код 37853109) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Черкаської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (18000, м. Черкаси, вулиця Байди Вишневецького 34, ) 1 668 182,94 грн. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі на підставі договору від 01.01.2015 № 71і200-06-64 та 25 022,74 грн. витрат на відшкодування судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 31 серпня 2017 року

Суддя Н.М. Спаських