УХВАЛА

01 вересня 2017 року Справа № 1/170

Провадження №

Суддя Господарського суду Луганської області Масловський С.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про відстрочку виконання рішення.

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ

до Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", м. Луганськ

про стягнення 291675271 грн. 73 коп.

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Андишула А.М., провідний юрисконсульт за довіреністю №01/44-951Д від 21.12.2016;

від відповідача: Лямзіна Т.В., директор з правової роботи за довіреністю №1 від 01.01.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "ЛЕО" про стягнення з ТОВ "ЛЕО" на користь ДП "Енергоринок" основного боргу в сумі 291675271 грн. 73 коп. затверджено мирову угоду, укладену 14.07.2010 між позивачем - Державним підприємством "Енергоринок", та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання".

22.08.2017 відповідач звернувся до Господарського суду Луганської області з заявою №01-19/2/234 від 21.08.2017 про відстрочку виконання ухвали суду, в якій просить відстрочити виконання ухвали суду Луганської області від 22.07.2010, якою затверджено мирову угоду у справі №1/170 в сумі 77795320,49 грн до 01.09.2021.

Відповідач аргументуючи свою позицію, посилається на скрутне матеріальне становище у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції та значну дебіторську (за послуги з електропостачання) та кредиторську (перед ДП "Енергоринок") заборгованість та як докази надає копію сертифікату ТПП України №2563/05-4 від 22.08.2014 та №691 від 30.09.2014; копію звіту ТОВ "Аудиторської компанія "Аваль" про аналіз фінансового стану ТОВ "ЛЕО" за 2016 рік та перше півріччя 2017 року.

Також в заяві відповідач вказав про те, що на виконання постанови КМУ від 07.05.2015 №263 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження" із змінами, які були внесені постановою КМУ від 25.05.2016 №368 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2015 р. №263", всі кошти, які надійшли на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання TOB "ЛЕО" (в межах встановленого НКРЕКП алгоритму) в період з 15.06.2016р. до 24.12.2016р., а саме 322 454 768,66 грн., були враховані як кошти на виконання зобов'язань ТОВ "ЛЕО" за договором від 31.08.15 №11572/01 та договору №3969/02 від 28.03.2007 р. укладеним між сторонами по справі на купівлю-продаж різниці перетоків електричної електроенергії, переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану.

В результаті укладення цього договору, а також в результаті зменшення нормативу відрахувань коштів на поточний рахунок ТОВ "ЛЕО", як вказує відповідач в заяві про відстрочку, з грудні 2016 року по травень 2017 року грошові кошти взагалі не надходили.

Ухвалою Господарського суду Луганської області прийнято заяву та призначено до розгляду на 01.09.2017

31.08.2017 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав додаткові обґрунтування до заяви про відстрочку виконання ухвали №1/170 від 22.07.2010, в яких посилається на затверджений НКРЕКП пакету нормативних документів для впровадження та застосування стимулюючого тарифоутворення (RAB-методи), що дозволить товариству крім поповнення оборотних коштів для фінансування інших витрат отримати ще додатковий прибуток за рахунок скорочення неефективних витрат та підвищення якості та надійності енергопостачання, що в свою чергу забезпечить відповідача додатковими обіговими коштами для виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 22.07.2010.

01.09.2017 позивач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав заперечення на заяву відповідача, в якій вказав, що ухвала суду, якою затверджено мирову угоду по даній справі, не може бути предметом відстрочки, в тому числі в порядку ст.121 ГПК України, оскільки відсутній предмет відстрочки (присудження господарським судом до стягнення грошових коштів). У зв'язку з цим, як вказує позивач, суд не наділений повноваженнями розпоряджатися матеріальними і процесуальними правами сторін щодо укладення мирової угоди, в тому числі внесення змін до неї. Також позивач зазначає: у зв'язку з тим, що рішення по справі не приймалось, а суд постановив ухвалу про затвердження мирової угоди, відповідач не має права звертатись до суду з заявою про відстрочення виконання рішення, оскільки такі вимоги не узгоджуються із обставинами даної справи. В цих же запереченнях позивач вказує про законодавчо встановлену необхідність виконання судового рішення (Конституція України, ст.115 ГПК України»), а збитковість або відсутність грошових коштів у боржника (відповідача) не є підставою для невиконання рішення суду і не є підставою для надання судом відстрочки виконання рішення. В запереченні наведений аналіз практики Європейського суду з прав людини в частині необхідності виконання судових рішень. Позивач, вказуючи про незадовільний фінансовий стан підприємства, вказує про запозичення кредитних коштів у розмірі 5 275 100 000,00 грн. Крім того, в запереченні вказано про те, що підприємство позивача має стратегічне значення для економіки і безпеки держави, у зв'язку з чим неналежне виконання ТОВ «ЛЕО» (відповідач) умов договорів має наслідком збільшення рівня заборгованості ДП «Енергоринок» перед виробниками електричної енергії. Позивач також звертає увагу суду на те, що відповідно до даних бухгалтерського обліку ДП «Енергоринок» розмір заборгованості згідно ухвали Господарського суду Луганської області у справі №1/170 від 22.07.2010 станом на кінець дня 29.08.2017 складає 97395320,49 грн., тоді як заявник вказує суму у заяві в розмірі 77795320,49 грн. За наявності вказаних обставин при розгляді аналогічної заяви боржника, ухвалою Господарського суду Луганської області у справі №913/467/14 від 26.01.2017 заяву боржника залишено без розгляду.

Перед початком судового засідання 01.09.2017 надійшла заява ДП "Енергоринок" (позивача, стягувача) №01/44-9803 від 31.08.2017 про відвід судді Господарського суду Луганської області Масловського С.В. від розгляду даної заяви з мотивів упередженості. Зазначені представником позивача доводи у заяві про відвід судді у справі № 1/170, є такими, що ґрунтуються на припущеннях, оскільки всупереч вимогами ст. ст. 33-34 ГПК України вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Враховуючи це, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви ДП "Енергоринок" про відвід судді Господарського суду Луганської області Масловського С.В. від розгляду даної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно ч.1 ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Вказаними нормами визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції " одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Мирова угода може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

Згідно зі ст. 78 ГПК України мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. При цьому, ці заяви повинні бути підписані відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. В свою чергу, про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами і які повністю відкидають можливість судового захисту особи у господарському суді. Припинення провадження у справі відбувається у випадках, коли не можливий судовий захист особи у господарському суді. Випадки, коли суд може припинити провадження у справі унормовані статтею 80 Господарського процесуального кодексу України. Наведена стаття встановлює вичерпний перелік підстав припинення провадження у справі, а саме, коли спір не підлягає вирішенню в господарських судах України (пункт 1); відсутній предмет спору (пункт 11); є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав (пункт 2); позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом (пункт 4); сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду (пункт 5); настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 6); сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом (пункт 7). (Така правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського Суду України від 24.01.2017 року у справі №910/13409/16). Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого Господарського Суду України від 14.07.2014 року у справі №10/Б-33, яка зазначає, що припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, що повністю відкидають можливість судочинства.

Також, законодавство не містить відповідних положень щодо порядку внесення змін та доповнень до мирової угоди. Тому, якщо зміни або доповнення зачіпають істотні умови мирової угоди, внесення таких змін та доповнень до мирової угоди має відбуватися у тому ж порядку, що і затвердження самої мирової угоди. Отже, процедура зміни або доповнення положень мирової угоди регулюється відповідними нормами закону про затвердження мирової угоди в цілому (Такого висновку прийшов і Вищій Господарський суд України у постанові від 14.06.2006 року у справі № 7/89-ПН-06).

У випадку укладення мирової угоди сторони фактично припиняють спір, тобто, за взаємною згодою виключно на добровільних засадах приймають на себе ті чи інші зобов'язання, а суд затверджує умови такої мирової угоди виключно з метою оформлення результату та наслідків розгляду позовної заяви. При цьому, правові наслідки винесення відповідної ухвали встановлені ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої сторони, що уклали мирову угоду у випадку її затвердження судом позбавлені права повторного звернення з тим самим позовом, з тих самих підстав. За таких обставин, виходячи з особливостей такої підстави для припинення провадження у справі як затвердження мирової угоди у справі, винесення відповідної ухвали має специфічні правові наслідки, що суттєво відрізняються від наслідків прийняття рішення по суті позовних вимог. Так, задоволення вимоги про розстрочку (відстрочку) виконання ухвали про затвердження мирової угоди призводить до порушення норм процесуального права щодо неприпустимості втручання суду в процес укладення мирової угоди та зміни наслідків погодження її змісту. Разом з тим ухвалою про затвердження мирової угоди по суті було розстрочено сплату грошових коштів, розмір яких та відповідний порядок були погоджені сторонами, у зв'язку з чим повторна розстрочка (відстрочка) виконання зазначеної ухвали за своєю суттю призведе до зміни погодженого змісту мирової угоди, що є неприпустимим (позиція викладена у постанові Вищого Господарського Суду України від 08.08.217 року у справі №913/467/17).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога відповідача про відстрочення виконання ухвали, якою затверджено мирову угоду, не є законною, обґрунтованою, а тому заява про відстрочку виконання ухвали Господарського суду Луганської області задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд вирішив,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про відстрочку виконання ухвали Господарського суду Луганської області №1/170 від 22.07.2010 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя С.В. Масловський