ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р.Справа № 922/2023/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерсі", м. Харків
про стягнення грошових коштів в розмірі 43688,68 грн., розірвання договору та виселення
за участю представників сторін:

Представник позивача - ОСОБА_1, дов. від 12.06.2017р.;

Представник відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерсі", м. Харків, в якому просить суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерсі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1" суму заборгованості за договором оренди приміщення № 2/05 від 01.05.2015р. в розмірі 43688,68 грн., з яких: 36377,00 грн. - заборгованість з орендної плати, 7311,68 грн. - заборгованість з експлуатаційних витрат.

2. Розірвати договір оренди приміщення № 2/05 від 01.05.2015р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мерсі" та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1".

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Мерсі" з нежитлових приміщень, які розташовані на двох поверхах за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83/26, загальною площею 276,64 кв. м.

4. Покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 19.06.2017р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.07.2017р. об 11:30 год.

Ухвалою господарського суду від 17.07.2017р. розгляд справи відкладався на 31.07.2017р. о 12:15 год.

Ухвалою господарського суду від 31.07.2017р., за клопотанням позивача, продовжено строк вирішення даного спору на 15 днів, в порядку ст. 69 ГПК України, розгляд справи відкладено на 21.08.2017р. об 11:15 год.

Ухвалою господарського суду від 21.08.2017р. розгляд справи відкладено на 28.08.2017р. о 12:15 год.

У судовому засіданні 28.08.2017р. представник позивача позов підтримав, через канцелярію суду надав додаткові докази по справі (вх. № 27384), які судом досліджуються та долучаються до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином за адресою зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на дату розгляду справи, про що свідчать відмітки про направлення ухвал суду, які направлялись на адресу відповідача. Як свідчать матеріали справи, ухвали суду повернулись на адресу суду з відміткою пошти за не запитом.

У постанові пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначає, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мерсі", належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною ОСОБА_2 України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалами господарського суду Харківської області, під час розгляду справи, сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, беручи до уваги достатність часу, наданого відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 01 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційною фірмою "Океан-1" (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мерсі" (орендар, відповідач) був укладений договір оренди приміщення №2/05 (далі - договір), відповідно до умов якого (п. 1.1), орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 276,64 кв. м., що розташовані на двох поверхах будівлі за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83/26 для використання з метою, передбаченою статутом орендатора.

Факт передачі майна відповідачу в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 01.05.2015р.

Згідно з п. 1.3 договору, він діє з 01.05.2015р. по 30.04.2018р.

З врахуванням подальших змін, внесених шляхом підписання сторонами додаткових угод до договору оренди, сторони дійшли згоди щодо щомісячного розміру орендної плати.

В п. 4.1 договору (з урахуванням додаткової угоди № 2 від 01.09.2015р.) сторони дійшли згоди щодо щомісячного розміру орендної плати, а саме розмір орендної плати за всі приміщення, що передаються в оренду, в цілому за один місця становить з 01.08.2015 по 30.09.2015 десять тисяч гривень, з 01.09.2015 по 31.10.2015 року три тисячі гривень, з 01.11.2015 - суму в гривнях, що дорівнює еквіваленту 300 доларів США за курсом НБУ на день оплати, без ПДВ.

Окрім того, пунктом 4.1 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 01.08.2015р.) передбачено, що окрім орендної плати орендар відшкодовує вартість використаних ним експлуатаційних послуг: електроенергія, холодна вода, каналізація, опалення, газ та обслуговування газопостачального обладнання, вивіз сміття, послуги зв'язку, плата за землю, всі інші витрати, податки та збори, пов'язані з використанням площ, що орендуються, та у відповідності із чинним законодавством України. Оплата експлуатаційних витрат здійснюється на розрахунковий рахунок орендодавця шляхом здійснення попередньої оплати 100% за наступний місяць до 15 числа поточного місяця, згідно з виставленими орендодавцем рахунків-фактур до 10 числа поточного місяця. Кінцевий розрахунок за фактичними експлуатаційними витратами здійснюється на підстав наданих орендодавцем рахунків-фактур з урахуванням передплати протягом 5 календарних днів з моменту їх надання.

Відповідно до п. 4.2 договору, орендна плата сплачується орендарем щомісячно до 05 числа поточного місяця шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 6.2 договору, орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати орендні платежі.

Позивач у позові зазначає, що відповідач вносив орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по орендній платі, яка станом на червень 2017 року, становить 43688,68 грн., з яких: 36377,00 грн. - заборгованість з орендної плати, 7311,68 грн. - заборгованість з експлуатаційних витрат.

На підтвердження існування заборгованості з орендної плати, позивач надав банківські виписки, розрахунок суми боргу за договором та акти звіряння.

Таким чином судом встановлено, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 43688,68 грн., яка залишається не погашеною, що і стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктом 1 статті 286 ГК України встановлено, що орендна плата це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу. Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобовязання за договором оренди приміщення №2/05 від 01.05.2015р. в частині повноти та своєчасності внесення орендної плати.

Враховуючи вищевказані обставини, приписи закону і те, що суму заборгованості відповідачем не спростовано і не погашено, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за договором в розмірі 43688,68 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У позовній заяві позивач також просить суд розірвати договір оренди приміщення №2/05 від 01.05.2015р., а також виселити відповідача з нежитлових приміщень та передати їх позивачу.

Розглянувши дані вимоги, суд виходить з наступного.

Частиною 6 статті 283 ГК України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Отже, відповідно до статті 284 ГК України, орендна плата є істотною умовою договору оренди.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Відповідно до ч. 2 статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що підставою зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору є істотне порушення договору другою стороною. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом з урахуванням того, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору; це створює неможливість для другої сторони досягнення цілей договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 1 статті 188 ГК України та ст. 525 ЦК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

В п. 8.1 спірного договору закріплено, що договір оренди може бути достроково розірваний в наступних випадках:

- використання майна не у відповідності до умов договору;

- не внесення орендної плати протягом двох місяців з моменту закінчення строку платежу;

- за рішенням господарського суду;

- за взаємним погодженням сторін;

- у випадку знищення майна;

- у випадку невиконання приписів Держпожежнагляду та недодержання правил пожежної небезпеки в Україні.

В статті 782 ЦК України також закріплено, що наймодавець має право відмовитись від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, він систематично порушував умови договору в частині внесення орендної плати, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість з її оплати за спірним договором, стягнення якої є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про розірвання договору оренди приміщення № 2/05 від 01.05.2015р., правомірна та обґрунтована, така що підтверджена матеріалами справи та не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

Беручи до уваги розірвання судом спірного договору оренди, вимога про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерсі" з нежитлових приміщень, які розташовані на двох поверхах будівлі за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83/26, загальною площею 276,64 кв. м. є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керуючись ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 4800,00 грн. відшкодовуються за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4-3, 12, 22, 32-34, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мерсі" (61144, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 83/26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1" (61144, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 83/26, ) суму заборгованості за договором оренди приміщення № 2/05 від 01.05.2015р. в розмірі 43688,68 грн. та судовий збір в сумі 4800,00 грн.

Розірвати договір оренди приміщення № 2/05 від 01.05.2015р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мерсі" (61144, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 83/26, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Океан-1" (61144, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 83/26, ).

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Мерсі" (61144, м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 83/26, ) з нежитлових приміщень, які розташовані на двох поверхах будівлі за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 83/26, загальною площею 276,64 кв. м.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 ГПК України.

Повне рішення складено 29.08.2017 р.

Суддя ОСОБА_2

справа № 922/2023/17