ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

22.08.2017 Справа № 907/414/16

Суддя господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали скарги на дії ДВС ПАТ Укртелеком в особі Закарпатської філії ПАТ Укртелеком, м. Ужгород про скасування постанови Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 19.05.2017 року по справі № 907/414/16 за позовом заступника прокурора Закарпатської області, м. Ужгород в інтересах держави в особі Ужгородської районної ради, м. Ужгород до Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ до Відділу освіти Ужгородської районної державної адміністрації, м. Ужгород про визнання недійсним Договору від 27.06.2014р. №18-217/294/159 оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуально визначеного майна обєктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селища Ужгородського району, укладеного між Відділом освіти Ужгородської РДА та Публічним акціонерним товариством Укртелеком, в особі Закарпатської філії та про зобовязання Публічного акціонерного товариства Укртелеком звільнити приміщення вартістю 24 874,00грн., площею 22,49кв.м., яке знаходиться за адресом: с. В.Геївці, вул. Гагаріна,21 на першому поверсі будівлі Великогеєвецької загальноосвітньої школи I II ступеня та є предметом Договору від 27.06.2014р. №18-217/294/159 оренди.

Представники:

від скаржника (боржника) ОСОБА_1, представник за довіреністю;

від стягувача не зявився;

від органу ДВС не зявився;

від прокуратури ОСОБА_2, прокурор відділу прокуратури Закарпатської області.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 08.08.2016 року по справі №907/414/16 (суддя Карпинець В.І.) позовні вимоги було задоволено та визнано недійсним Договір від 27.06.2014р. №18-217/294/159 оренди приміщень, частини будівель, споруд та іншого окремого індивідуально визначеного майна обєктів, що належать до спільної власності територіальних громад сіл, селища Ужгородського району, укладений між Відділом освіти Ужгородської РДА та Публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Закарпатської філії. Зобовязано Публічне акціонерне товариство „Укртелеком в особі Закарпатської філії (м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 4, ) звільнити приміщення вартістю 24 874,00грн., площею 22,49кв.м., яке знаходиться за адресом: с. В.Геївці, вул. Гагаріна,21 на першому поверсі будівлі Великогеєвецької загальноосвітньої школи I II ступеня та є предметом Договору від 27.06.2014 р. №18-217/294/159 оренди. На виконання зазначеного рішення судом було видано відповідні накази.

Боржник ПАТ „Укртелеком в особі Закарпатської філії, м. Ужгород звернувся до суду із скаргою на дії Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області по справі № 907/414/16 по винесенню постанови від 19.05.2017 року, про відкриття виконавчого провадження №53978847 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/414/16 від 17.03.2017 року. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження (далі Закон), оскільки заявником керівником місцевої прокуратури, до заяви про відкриття виконавчого провадження по примусову виконанню рішення у справі №907/414/16 не було додано квитанцію про сплату авансового внеску у встановленому розмірі, обовязковість подання якої передбачено ч.2 ст. 26 зазначеного Закону. При цьому, орган місцевого самоврядування, в інтересах якого діє прокурор, відповідно до абз. 3 ч.2 ст.26 Закону не звільнений від сплати авансового внеску. Отже, відсутність підтвердження сплати авансового внеску є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу органом ДВС без прийняття до виконання, що передбачено п.8 ч.4 ст. 4 Закону.

Крім того, скаржник зазначає про те, що ч.3 та ч.4 ст.16 Закону передбачено представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні. Разом з тим, виконавче провадження по примусовому виконанню наказу господарського суду Закарпатської області №907/414/16 від 17.03.2017 року, було розпочато за заявою керівника місцевої прокуратури, однак, матеріали вказаного виконавчого провадження не містять копії посвідчення заявника- прокурора, як належного доказу повноважень учасника виконавчого провадження.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав наведені у скарзі доводи, просить скасувати постанову від 19.05.2017 року.

Присутній в судовому засіданні прокурор подав суду письмові пояснення, якими стверджує, що постанова Ужгородського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області від 19.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53978847, винесена при примусовому виконанні наказу по справі № 907/414/16, виданого Господарським судом Закарпатської області 17.03.2017 року є законною, а скарга на рішення органу ДВС , подана ПАТ «Укртелеком» - не підлягає до задоволення.

Представники стягувача і органу ДВС в судові засідання не зявилися, пояснень по суті скарги не надали, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні у справі доказові матеріали щодо спірного питання, заслухавши пояснення представника скаржника (боржника) та прокурора, дійшов висновку про задоволення скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник.

Частиною 2 статті 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

В даному випадку, з заявою про відкриття виконавчого провадження звернувся перший заступник прокурора області, який діяв в інтересах держави в особі стягувача Ужгородської районної ради. Відповідно, стороною спору - позивачем є не прокурор, а орган місцевого самоврядування. Він є і стороною, на користь якої винесене рішення суду; він є стягувачем, адже саме на його користь судом винесено рішення.

Зважаючи на таке, відповідно до положень ст. 14 Закону прокурор-заявник є учасником виконавчого провадження, стягувачем же по виконанню наказу господарського суду Закарпатської області від 17.03.2017 року у справі №907/414/16 є Ужгородська районна рада.

Частиною 2 статті 26 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення (абз.2 ч.2 ст.26 Закону).

Від сплати авансового внеску звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби(абз.3 ч.2 ст.26 Закону).

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що кожен стягувач зобовязаний здійснювати авансовий внесок за виконання примусового виконання рішення, винесеного на його користь, окрім випадку коли згідно закону він звільнений від сплати авансового внеску.

Як вбачається з виконавчого документу - наказу господарського суду Закарпатської області №907/414/16 від 17.03.2017 року, останній містить немайнову вимогу, яка відсутня у виключному переліку, передбаченому абз.2 ч.2 ст.26 Закону, в якому наведено рішення, за якими стягувачі звільняються від сплати авансового внеску.

Крім того, стягувачем за наказом господарського суду Закарпатської області №907/414/16 від 17.03.2017 року є Ужгородська районна рада, яка відноситься до органів місцевого самоврядування. Абз.3 ч.2 ст.26 Закону містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати авансового внеску. Однак у ньому відсутній орган місцевого самоврядування, як такий, що звільнений від сплати зазначеного внеску.

За вищенаведених обставин, заявник, в даному випадку прокурор, який діяв в інтересах держави в особі стягувача, при зверненні до виконавчої служби до заяви про примусове виконання рішення немайнового характеру зобовязаний був додати квитанцію про сплату стягувачем Ужгородською районною радою, авансового внеску в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, зокрема, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується учасниками процесу, при зверненні з заявою про відкриття виконавчого провадження по наказу у справі, прокурором таких доказів подано не було, а тому державний виконавець зобовязаний був повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.

Оскільки, 19.05.2017 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, такі дії суперечать вищезазначеній нормі Закону, а тому є неправомірними.

З огляду на викладене, постанова від 19.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53978847 про примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/414/16 від 17.03.2017 року підлягає до скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скасувати постанову Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 19.05.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53978847 про примусове виконання наказу по справі №907/414/16 виданого господарським судом Закарпатської області 17.03.2017 року.

Суддя Андрейчук Л.В.