номер провадження справи 24/115/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017 Справа № 908/1513/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Стройоптом (69077, м. Запоріжжя, вул. Продольна, буд. 78, )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю АМД Будсервіс (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 51, )

про стягнення 92 913,20 грн.

Суддя Азізбекян Т.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 21.08.2017р.;

ОСОБА_2, довіреність від 21.08.2017р.

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

24.07.2017р. до господарського суду Запорізької області звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Стройоптом з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю АМД Будсервіс про стягнення з відповідача 92 913,20 грн., з яких: 80 410 грн. основного боргу, 4 060,15 грн. пені, 5 628,70 грн. штрафу, 2 331,89 грн. інфляції та 482,46 грн. 3% річних.

Ухвалою від 24.04.2017р. порушено провадження у справі № 908/1513/17, присвоєно справі номер провадження 24/115/17, розгляд справи призначено на 28.08.2017р.

Судове засідання проводилося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 28.08.2017р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Позивач вимоги підтримав у повному обсязі. Позов обґрунтований неналежним виконання з боку відповідача зобовязань щодо своєчасної оплати поставленого товару за договором поставки № 03-04-17, який укладений між сторонами 06.04.2017р. На даний час сума основного боргу, з урахуванням часткової оплати, становить 80 410,00 грн. За порушення термінів оплати товару відповідачу нараховано 4 060,15 грн. пені з 08.05.2017р. по 19.07.2017р., 5 628,70 грн. штрафу; 2 331,89 грн. інфляції за період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р., та 482,46 грн. - три проценти річних за період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р. Позивач просить суд на підставі ст. ст. 549, 625, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 265 Господарського кодексу України, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибув, документи, витребувані судом, не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи судом відповідач попереджений належним чином, в порядку статті 64 ГПК України, ухвалою суду про порушення провадження у справі.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони мають право брати участь у господарських засіданнях. Оскільки зміст норми не передбачає обовязку сторін брати участь в судових засіданнях, незявлення повноважних представників сторін в судові засідання є реалізацією процесуального права сторони.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

06.04.2017р. між товариством з обмеженою відповідальністю Стройоптом (Постачальник) і товариством з обмеженою відповідальністю АМД Будсервіс (Покупець) укладено договір поставки товару № 03-04-17, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобовязується передати у власність Покупця товар, а Покупець зобовязується своєчасно прийняти товар та здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Асортимент, кількість та вартість Товару зазначаються у специфікації (Додаток №1), яка є невідємною частиною цього Договору (п. 1.2.).

Розділом 2 договору сторони обумовили, що ціна на Товар вказується у специфікаціях до Договору (п. 2.1.). Орієнтована вартість договору 85 000,00 грн., але у будь-якому разі, розрахунок проводиться згідно Специфікацій, виставлених рахунків-фактур та видаткових накладних (п. 2.2.). Можливе здійснення передплати на будівельні матеріали (п. 2.3.). Оплата Покупцем Товару проводиться в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на рахунок Постачальника. Обовязки Покупця по оплаті товару вважаються виконаним з моменту надходження грошових коштів на рахунок Постачальника. (п. 2.4.). Ціною Договору є загальна сума Товару, згідно рахунків та накладних, які є невідємними частинами цього Договору (п. 2.5.).

Відповідно до п. 3.1. договору, Покупець, у випадку необхідності поставки для нього Товару, відправляє Постачальнику Замовлення, в якому визначає: асортимент, кількість одиниць кожного виду асортименту Товару, строк поставки та умови поставки Товару, які узгоджуються до початку виконання поставки. Замовлення подається Покупцем в усній та/або в письмовій формі за допомогою телефону, факсу, електронної пошти, пошти або інших засобів комунікації.

Постачальник на підставі отриманого Замовлення складає та погоджує з Покупцем специфікацію та рахунок на оплату за допомогою факсу, електронної пошти, пошти або інших засобів комунікації чи через представника. (п. 3.2.)

Згідно п. 3.5. договору, датою поставки партії Товару вважається дата приймання Товару Покупцем та підписання уповноваженими представниками Сторін накладних. Повноваження представника Покупця, який отримує товар, підтверджуються довіреністю, оформленою відповідно до чинного законодавства України

Разом з Товаром Постачальник передає Покупцеві наступні документи: рахунок; видаткову накладну (п. 3.7.).

За умовами п. 5.2.2. договору Покупець зобовязаний своєчасно здійснювати оплату Товару, згідно умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, 05.04.2017р. відповідач здійснив замовлення товару та отримав від позивача рахунок-фактуру № СФ-000198 на оплату товару на загальну суму 82 410,00 грн.

07.04.2017 року відповідач частково оплатив товар у сумі 2 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 07.04.2017р. № 37. Гарантійним листом від 10.04.2017р. відповідач зобовязався здійснити оплату товару до 08.05.2017р.

Згідно видаткової накладної № РН-0000080 від 14.04.2017р., відповідачем прийнято 1000 кв. м. бікроеласту ЕКП (сланець сірий) 4.0 поліестер та 5 шт. праймеру бітумного Техноніколь №01 (відро 20л.) на загальну суму 82 410,00 грн.

Видаткова накладна підписана уповноваженою особою відповідача та скріплена печаткою покупця, а це в свою чергу свідчить, що постачальник виконав свій обовязок та передав товар покупцю у власність. Також отримання товару підтверджується довіреністю № 34 від 05.04.2017р.

Однак, свої зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару в розмірі 80 410,00 грн. відповідач не виконав.

Позовні вимоги про стягнення з ТОВ АМД Будсервіс суми боргу, яка виникла на підставі договору поставки товару № 03-04-17 від 06.04.2017р., у розмірі 92 913,20 грн., а саме: 80 410,00 грн. - вартість товару; 4 060,15 грн. - пеня з 08.05.2017р. по 19.07.2017р.; 5 628,70 грн. - штраф; інфляційне збільшення боргу за період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р. - 2 331,89 грн.; 482,46 грн. - три проценти річних за період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р., є предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з долученої до справи копії видаткової накладної, позивач на виконання своїх договірних зобовязань поставив відповідачу обумовлений товар.

Отримання відповідачем товару підтверджується вказаною вище накладною, яка містять підпис уповноваженого представника Покупця та відбиток печатки підприємства відповідача, а також довіреністю на отримання товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманого Товару, всупереч умов Договору та вимог закону, у повному обсязі не виконав.

Матеріали справи свідчать, що станом на час розгляду справи в суді основна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Договором складає суму 80 410,00 грн.

Доказів погашення заборгованості в сумі 80 410,00 грн. відповідач суду не надав.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань в частині оплати отриманого Товару та вищезазначені приписи норми чинного законодавства України, суд констатує правомірність заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 80 410,00 грн., а тому задовольняє її у повному обсязі.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 4 060,15 грн. пені за загальний період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (з наступними змінами та доповненнями) розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня (стаття 3).

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Вимоги щодо стягнення пені позивач обґрунтовує п. 7.1. договору, який передбачає, що за порушення термінів оплати згідно п. п. 2.2. Договору покупець зобовязується виплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Пеня нараховується з дня порушення термінів оплати до дня належного виконання Покупцем своїх обовязків за цим Договором. У разі прострочення оплати на строк більше тридцяти календарних днів додатково стягується штраф у розмірі сьомі відсотків від вартості простроченої партії товару.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги розяснення, викладені у п. 1.9 Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, відповідно до якого день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Якщо у договорі виконання грошового зобовязання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобовязання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобовязання визначено по 1 серпня 2014 року або включно до 1 серпня 2014 року, то останнім днем виконання такого зобовязання буде 1 серпня 2014року..

Таким чином, останній день оплати відповідачем товару є 07.05.2017р., відповідно з 08.05.2017р. до відповідача застосовуються штрафні санкції за порушення грошових зобовязань.

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків є доведеним. Вимога про стягнення пені заявлена обґрунтовано, а тому пеня підлягає стягненню з відповідача в сумі 4 060,15 грн. за загальний період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 5 625,70 грн. штрафу.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що до штрафних санкцій віднесено господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 7.1. договору, на який позивач посилається в обґрунтування вимог щодо стягнення штрафу, сторони обумовили, що у разі прострочення оплати на строк більше тридцяти календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості простроченої партії товару.

Судом встановлено, що відповідачу правомірно нараховано штраф в розмірі 7% від несплаченої за договором суми (80 410,00 грн.), оскільки це не суперечить п. 7.1. Договору та діючому законодавству. Вимоги в цій частині є доведеними та задовольняються судом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 2 331,89 грн. інфляції та 482,46 грн. 3% річних за загальний період з 08.05.2017р. по 19.07.2017р.

Розрахунок інфляції та 3% річних виконаний з дотриманням норм законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 331,89 грн. інфляції та 482,46 грн. 3% річних судом задовольняються.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обовязок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

В даному випадку, відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, письмових пояснень не надав, проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості у повному обсязі суду не надав.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги задовольняються у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю АМД Будсервіс (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 51, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Стройоптом (69077, м. Запоріжжя, вул. Продольна, буд. 78, ) - 80 410 (вісімдесят тисяч чотириста десять) грн. 00 коп. основного боргу, 4 060 (чотири тисячі шістдесят) грн. 15 коп. пені, 5 628 (пять тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 70 коп. штрафу, 2 331 (дві тисячі триста тридцять одна) грн. 89 коп. інфляції, 482 (чотириста вісімдесят дві) грн. 46 грн. 3% річних та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 04.09.2017р.

Суддя Т.А. Азізбекян