ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017р. Справа № 914/1429/17

За позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів

до відповідача : Товариства з обмеженою відповідальністю «Деревляни», м. Львів

про стягнення 11 874, 37 грн.

В судове засідання зявились:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: не зявився

Суддя Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання Кравець О.І.

Суть спору: Подано позов Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Деревляни» про стягнення 11 874, 37 грн.

Ухвалою суду від 13.07.2017 р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 28.08.2017 р.

В судовому засіданні 28.08.2017 року судом було оглянуто оригінали документів, які в належно завірених копіях долучені до матеріалів справи.

На адресу суду 28.08.2017 року позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. 3565/17), якою просить стягнути з відповідача лише 1 278,82 грн. інфляційних нарахувань та 310,07 грн. 3 % річних у звязку з сплатою відповідачем 28.08.2017 р. основної суми заборгованості в сумі 11 874,37 грн.

Відповідач на адресу суду 21.07.2017 р., керуючись ст. 80 ГПК України подав клопотання (вх. 25705/17) про припинення провадження у частинні стягнення основної заборгованості в сумі 11 874,37грн., у звязку з її погашенням, що підтверджується долученим платіжним дорученням № 860 від 17 липня 2017 р.

В судовому засіданні 28.08.2017 року представник позивача позов підтримав з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. 3565/17), просив задоволити позовні вимоги з мотивів наведених в позовній заяві, матеріалах справи та поясненнях наданих в судовому засіданні. Свої вимоги обґрунтовував не належним виконанням відповідачем договірних зобовязань, зокрема в частинні своєчасної та повної оплати за надану теплову енергію, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач в судове засідання 28.08.2017 року не зявився, про дату час та місце розгляду справи був належно повідомлений, проте 21.07.2017 року на адресу суду подав клопотання (№ 25705/17) про сплату ним основної суми заборгованості в розмірі 11 874,37грн. та долучив на підтвердження даного факту платіжне доручення № 860 від 17липня 2017 р. на суму 11 874,37 грн.

В судовому засіданні 28.08.2017 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01.10.2014 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» (надалі Теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деревляни» (надалі Споживач) був укладений договір № 1668/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до умов договору Теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати Споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а Споживач зобовязується отримати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбаченні цим договором.

Згідно до п. 6.3 договору, споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує Теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Однак, споживач свої договірні зобовязання по оплаті теплової енергії не виконав. Відтак, в останнього виникла заборгованість перед Тепловою організацією за період з 01.11.2015 р. по 28.02.2017 р. в розмірі 11 874,37 грн.

Вході розгляду справи відповідачем сплачено основну заборгованість в сумі 11 874,37 грн., що стало підставою подачі позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог в даній частинні.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 310,01 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 278,82 грн., які також просить стягнути з відповідача на його користь, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача суд прийшов до висновку, що зменшені позовні вимоги підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із позовних вимог та матеріалів справи, на виконання умов Договору № 1668/Ф про постачання теплової енергії в гарячій воді, позивач надав відповідачу передбачені даним договором послуги.

Однак, відповідач свої договірні зобовязання (п. 6.3 договору) не виконував належним чином, заборгувавши позивачу станом на момент подання позовної заяви 11 874,37 грн. за поставлену теплову енергію в гарячій воді. Станом на день прийняття рішення дана заборгованість відповідачем погашена, що підтверджується платіжним дорученням № 860 від 17 липня 2017 р. на суму 11 874,37 грн., долученим до матеріалів справи відповідачем.

Відповідно до вище викладеного та матеріалів справи в частині позовних вимог, а саме стягнення основної заборгованості в сумі 11 874,37 грн. провадження у справі слід припинити.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частинами 1-3 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання договірних зобовязань з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивачем за період 01.11.2015 р. по 28.02.2017 р. нараховані інфляційні втрати в розмірі 1 278,82 грн. та три відсотки річник в розмірі 310,01 грн. Згідно проведеного судом перерахунку, за спірний період розмір трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань підлягають до стягнення в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання не зявився, позов не заперечив, подав суду докази сплати основної заборгованості станом на день розгляду справи, а відтак суд вважає, що зменшенні позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Судові витрати слід віднести на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись 3,4,41,42,43, 44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,80,82,84,85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженої відповідальності «Деревляни» (79060, м. Львів, вул. Наукова, 16, ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, ) 1 278,82 грн. інфляційних нарахувань, 310,01 грн. трьох відсотків річних та 1548,82,00 грн. судового збору.

3. В частині стягнення основної заборгованості в сумі 11 874,37 грн. провадження - припинити.

4. Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.08.2017 року.

Головуючий суддя Березяк Н.Є.