ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2017 Справа №917/990/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД", проспект Лесі Українки, 54А, м. Кременчук, Полтавська область, 39622

про стягнення заборгованості

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 15.02.2017 року №10-74/1941;

Від відповідача: не зявився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 314 835,63 грн. заборгованості за договором №312 від 01.04.2009 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, з яких: 261905,15 грн. вартість спожитої теплової енергії за період з січня по квітень 2016 року; 43445,43 грн. інфляційні нарахування та 9485,05 грн. 3% річних від простроченої суми за поставлену теплову енергію в період грудня 2015 року, з січня по квітень 2016 року.

Відповідач не проводив розрахунків з постачальником, що стало причиною звернення до суду про стягнення заборгованості.

Клопотанням від 16.08.2017 року позивач зменшив позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат та просить стягнути з відповідача: 261905,15 грн. вартість спожитої теплової енергії; 39276,19 грн. інфляційні нарахування; 9485,05 грн. 3% річних від простроченої суми. Зазначене клопотання цінним листом на адресу відповідача відправлене 16.08.2017 року, про що свідчить фіскальний чек «Укрпошти» та опис вкладення.

Відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, клопотання приймається господарським судом до розгляду.

За п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Згідно абзацу четвертого підпункту 4.6 пункту 4 вказаної постанови зменшення позивачем суми позову, в тому числі й з підстав необґрунтованості первісного розрахунку ціни позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Таким чином, ціна позову, яку згідно з частиною третьою статті 55 ГПК вказує позивач складає 310666,39 грн.

Відповідач в засідання не з'явився, вимог ухвали суду в частині проведення звірки розрахунків з позивачем не виконав, про час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Відповідач проти позовних вимог заперечує. У відзиві на позов від 06.07.2017 року посилається, зокрема, що позивачем не надано доказів одержання відповідачем рахунків на оплату спожитої теплової енергії у відповідності до додатку №4 до Договору; що позивачем не вірно нараховані річні та інфляційні на суму боргу.

Відповідачем заявлено клопотання від 22.08.2017 року про призначення по справі судової економічної експертизи для вирішення експертом питання чи підтверджена документально зазначена в позовній заяві сума заборгованості за поставлену теплову енергію відповідно до умов договору №312 від 01.04.2009 року.

Доводи, викладені відповідачем в клопотанні суд оцінює критично виходячи з наступного.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг повідомляє споживачів про зміну тарифів на теплову енергію в засобах масової інформації в порядку, встановленому законодавством (ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»). Крім цього, тарифи на теплову енергію зазначені в самих актах (за січень-квітень 2016 року) про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії, які підписувались сторонами у справі. Заперечення відповідача щодо визначення дати прострочення боржником виконання грошового зобовязання є необґрунтованими, оскільки згідно п. 1 Додатку №4 до Договору про постачання теплової енергії в гарячій воді, сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного Договору, споживач зобовязаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання). Факт надсилання таких актів підтверджується наявними у справі копіями реєстрів рекомендованої кореспонденції споживачам.

Незгода відповідача з заявленими до стягнення сумами не є підставою для призначення судової економічної експертизи. Суд ухвалами від 23.06.2017 року та від 11.07.2017 року зобовязував відповідача провести звірку розрахунків у разі незгоди з розміром заявлених позовних вимог. З розміром заявлених позовних вимог відповідач не згодний, проте від проведення звірки ухилився посилаючись на необхідність спеціальних знань у бухгалтерсько-економічній галузях. Відповідач не був позбавлений права здійснити свій контррозрахунок суми позову та подати його суду.

Суд вважає, що для перевірки заявленої до стягнення у позовній заяві заборгованості достатньо вихідних даних, які містяться, зокрема, в Договорі, актах, рахунках, банківських виписках, постановах НКРЕКП.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для призначення у справі № 917/990/17 судової економічної експертизи, тому клопотання відповідача судом відхиляється як необґрунтоване.

Також в прохальній частині клопотання про призначення експертизи відповідач просить суд провести судове засідання за відсутності представника відповідача.

Обставин, які б перешкоджали розглянути спір у даному судовому засіданні, судом не виявлено, суд надавав можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, тому приймає рішення по суті позовних вимог в даному судовому засіданні.

Строк розгляду справи продовжувався на 15 днів за клопотанням позивача від 11.07.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.04.2009 року між Відкритим акціонерним товариством "Полтаваобленерго", в подальшому перейменованим у Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", в особі Кременчуцької філії (позивач, теплопостачальна організація) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД" (відповідач, споживач) був укладений договір про постачання теплової енергії в гарячій воді за № 312 (далі Договір), згідно якого теплопостачальна організація зобов'язалась надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього (п. 1.1. Договору).

28.11.2011 року було укладено Угоду № про внесення доповнень до договору № 312 від 01.04.2009 року на постачання теплової енергії в гарячій воді, а саме було доповнено Додаток № 2 до Договору.

Тарифи на послуги з теплопостачання затверджуються в установленому порядку відповідно до ЗУ "Про теплопостачання" та діючого законодавства України (п. 1.2. Договору)

У відповідності до ст. 16. ЗУ «Про теплопостачання» - встановлення тарифів на теплову енергію суб'єктам природних монополій у сфері теплопостачання відноситься до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 5.1. Договору теплова енергія в гарячій воді постачається споживачу в обсягах згідно з додатком № 2 до цього договору та такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року.

Додатком № 2 до Договору та Угодою № 1 встановлено фактичні обсяги теплового навантаження та теплопостачання і орієнтовна вартість теплової енергії відпущеної «Споживачу» за поточний рік відповідно до тарифів діючих на момент укладання Договору, а п. З Додатку № 3 до Договору встановлено тариф на момент укладення Договору, можливість його зміни і повідомлення про це Споживача.

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються у відповідності до п. 23 «Правил користування тепловою енергією» (далі Правила) затверджених постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007 р., п. 2.2.2. Договору та Додатку № 4 «Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію» до Договору.

На підставі п. 23 Правил - Розрахунки за використану теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з положеннями п. 6.6. Договору порядок розрахунків зі споживачами теплової енергії викладено в додатку № 4 "Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію" до діючого Договору.

У відповідності до п. 2. Додатку № 4 до Договору - Споживач, який має прилади обліку, щомісяця самостійно знімає показники до 25 числа календарного місяця (розрахункового періоду), оформлює «Відомість про фактичні покази розрахункових приладів обліку» та надає її Теплопостачальній організації для здійснення розрахунку, оформлення рахунку та «Акта про обсяги спожитої Споживачем теплової енергії». (Сума нарахувань визначається, як множення кількості фактично спожитої згідно з приладом обліку теплової енергії на затверджений тариф за 1 Гкал.).

Наявність приладу обліку на об'єкті Споживача підтверджується Додатком № 1 до Договору та Угодою № 1.

У відповідності до п. 1 Порядку розрахунків за спожиту теплову енергію (додаток №4 до договору) розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються за тарифом, затвердженим в установленому законом порядку. Сплату рахунків теплопостачальної організації, виписаних на виконання договору, споживач зобов'язаний проводити не пізніше 7 календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Згідно п. 5 додатку № 4 до договору обсяг фактично спожитої за розрахунковий період теплової енергії з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності тепломереж, підтверджується "Актом про обсяги спожитої (поставленої) споживачем (субспоживачем) теплової енергії" (Додаток №4-2), який оформлюється теплопостачальною організацією на підставі "Відомості про фактичні покази розрахункових приладів обліку" (Додаток №4-1) та підтверджується споживачем у десятиденний термін. У разі неповернення споживачем належно підтвердженого "Акта про обсяги спожитої споживачем теплоенергії" або відмови від його підпису, останній вважається дійсним з дати його виписки за умови його підписання трьома представниками теплопостачальної організації.

Таким чином, за період з січня по квітень 2016 року відповідачем не сплачена вартість спожитої теплової енергії в сумі 261905,15 грн. (детальний розрахунок в матеріалах справи.

Позивачем надана постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2690 від 29.10.2015 року згідно якої відповідачу був встановлений тариф на теплову енергію 1183,76 грн. за 1Гкал (без ПДВ); постанова № 54 від 28.01.2016 року, згідно якої відповідачу з був встановлений тариф на теплову енергію 1161,71 грн. за 1Гкал (без ПДВ).

В матеріалах справи знаходяться рахунки на оплату теплової енергії з січня 2016 року по квітень 2016 року (а.с. 23-26) та докази їх фактичного відправлення відповідачу (а.с. 27-31), відомості про фактичні покази засобів теплової енергії, підписані відповідачем за період з січня 2016 року по квітень 2016 року (а.с. 35-39), які свідчать про те, що позивач надавав відповідачу послуги. Також, до справи залучені підписані сторонами акти про обсяги спожитої (поставленої) споживачу (субспоживачу) теплової енергії за період з січня по квітень 2016 року (а.с. 33-34).

Оплата за спожиту теплову енергію за спірний період відповідачем у визначені Договором строки не проводилась в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 261905,15 грн.

В листі відповідача від 18.11.2016 року, в якому він звертався до позивача з проханням розглянути можливість реструктуризації заборгованості, вказано, що існуюча заборгованість ТОВ БФ «Цетнр ЛТД» за спожиту теплову енергію складає 261 905,15 грн. (а.с. 101).

Станом на момент розгляду справи в суді відповідачем докази сплати рахунків вартості спожитої теплової енергії у повному обсязі у терміни, визначені Договором, суду не надані.

Згідно з частиною 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем наявність боргу перед позивачем за отриману теплову енергію. Відповідачем докази сплати рахунків вартості спожитої теплової енергії у повному обсязі у терміни, визначені Договором, суду не надані.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Стаття 625 ЦК України визначає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення всього 39276,19 грн. інфляційних витрат з лютого 2016 року по квітень 2017 року (детальний розрахунок в матеріалах справи, а.с. 98), а також 3% річних за період з 20.01.2016 року по 19.05.2017 року в сумі 9485,05 грн. (детальний розрахунок в матеріалах справи, а.с. 11) від простроченої суми за поставлену теплову енергію в період грудня 2015 року, з січня по квітень 2016 року.

Вартість теплової енергії, що була поставлена відповідачу згідно акту від 31.12.2015 року (а.с. 32) в грудні 2015 року, оплачена відповідачем з прострочкою 19.04.2016 року, про що свідчать банківські виписки (а.с. 42-47), тому позивачем заявлена вимога про стягнення інфляції та 3% річних за період прострочення платежу.

Судом враховується, що інфляційні витрати та річні є невідємною частиною боргу, вимоги про сплату яких кредитор вправі заявити з моменту виникнення права на позов про повернення боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань»).

При перевірці правильності нарахування інфляційних судом встановлено, що відсутні підстави нарахування інфляційних за квітень 2016 року на 297,01 грн. боргу, оскільки борг існував неповний місяць (рахунок 312 від 31.12.2015 року за грудень 2015 року сплачений 19.04.2016 року), а нарахування інфляційних поденно не передбачено.

Таким чином, приймаючи до уваги, що судом встановлено прострочення відповідачем грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат підлягають задоволенню частково, на суму 39263,96 грн., 3% річних суд визнає правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, матеріалами справи підтверджено і відповідачем не заперечується, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплачував у визначені строки вартість отриманої теплової енергії за лютий-квітень 2015 року, тому позов з урахуванням зібраних по справі доказів задовольняється судом частково.

Судовий збір відповідно до частини шостої ст. 49 ГПК України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна фірма "Центр ЛТД", проспект Лесі Українки, 54А, м. Кременчук, Полтавська область, 39622, на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022; адреса для листування: проспект Свободи, 8, м. Кременчук, 39601, 261905 грн. 15 коп. основного боргу; 39263 грн. 96 коп. інфляційні витрати; 9485 грн. 05 коп. 3% річних; 4659 грн. 82 витрат по сплаті судового збору.

3. В частині стягнення 12,23 грн. інфляційних витрат у позові відмовити.

4. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Суддя Пушко І.І.