РІШЕННЯ

22 серпня 2017 року Справа № 913/487/17

Провадження №17/913/487/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Шеффілд Рефракторіс Україна, м. Дніпро,

до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат, м. Сєвєродонецьк Луганської області,

про стягнення 11426607,14 грн.

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю б/н від 24.04.2017;

від відповідача: представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.06.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Шеффілд Рефракторіс Україна звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат про стягнення 11426607,14 грн.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.06.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 26.06.2017, ухвалою від 26.06.2017 відкладено на 08.08.2017.

31.07.2017 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову не заперечує, підтверджує поставку вогнетривкої продукції позивачем за період з 15.07.2016 по 23.01.2017 за договором №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 на загальну суму 20949146,82 грн. та часткову оплату ним в сумі 9522539,68 грн. Також відповідач до суду подав клопотання №026-33/3 від 10.07.2017 про розстрочку виконання рішення суду на 7 місяців зі сплатою стягненої суми щомісячно рівними частками.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2017 для розгляду справи замість судді Фонової О.С., у звязку з її тимчасовою непрацездатністю, визначено суддю Масловського С.В.

08.08.2017 позивач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав додаткові документи та клопотання про надсилання рішення та судового наказу поштою.

08.08.2017 відповідач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вважає за доцільне задовольнити подане клопотання, у звязку з чим відклав розгляд справи.

22.08.2017 в судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив задовольнити.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шеффілд Рефракторіс Україна», як продавцем та Публічним акціонерним товариством «Алчевський металургійний комбінат», як покупцем, було укладено договір поставки №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015, відповідно до умов якого продавець зобовязується поставити і передати у власність покупцеві вогнетривку продукцію, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цю продукцію. Асортимент, кількість, ціна продукції зазначені в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків до цього договору, які є його невідємною частиною (п.1.1.)

Умовами договору сторони погодили, що вартість кожної партії продукції зазначається в рахунку-фактурі на цю партію (п.3.5); продавець зобовязується поставити Покупцеві продукцію на умовах DDP м. Алчевськ, склад ПАТ «Алчевський металургійний комбінат», в редакції Інкотермс-2010. Сторони можуть узгодити і інші умови поставки продукції, про що зазначається в Специфікаціях до цього Договору (п.5.1.); датою поставки є дата відмітки у товарно-транспортних накладних на складі покупця (п.5.3.); покупець оплачує продукцію шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця у наступному порядку: протягом 30 календарних днів з дати поставки, на підставі виставлених рахунків (п.6.1.); договір набуває чинності з 25.12.2015 і діє до 31.12.2016 (п.11.1)всі зміни та доповнення до цього договору мають юридичне значення, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані та завірені сторонами в установленому порядку (п. 11.3);

Додатковою угодою №1 від 22.02.2016 до договору сторонами встановлено оплату в гривнях виходячи з вартості у валютному еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати за вогнетривку продукцію.

Додатковою угодою №2 від 01.07.2016 до договору сторони пролонгували строк поставки продукції до 31.12.2016 згідно з Специфікаціями №1 та № 4.

Додатковою угодою №3 від 01.07.2016 до договору встановлено спосіб оплати в гривнях виходячи з вартості у валютному еквіваленті по курсі НБУ на дату сплати за вогнетривку продукцію, яка була виставлена корегуючими рахунками та податковими накладними на дату сплати кожної партії вогнетривкої продукції.

Додатковою угодою №4 від 01.08.2016 до договору сторони визначили, що розрахунки відбуваються на підставі рахунків Продавця.

Додатковою угодою №5 від 03.10.2016 до договору сторонами встановлено компенсацію один одному гарантійної стійкості продукції при плавці, якщо така стійкість буде нижчою чи іншою від необхідної.

Додатковою угодою №6 від 12.12.2016 до цього Договору продовжено строк дії Договору до 31.12.2017.

Додатковою угодою №7 від 03.01.2017 до договору сторони пролонгували строк поставки продукції до 31.12.2017 згідно з Специфікаціями №3, №4, №5, №6.

Угодою №АМК-1512-2016-СГЛ від 01.12.2016 про покладення на третю особу виконання грошових зобовязань за Договором поставки №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 ТОВ «Шеффілд Рефракторіс Україна», ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» та ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» встанволено, що виконання грошових зобовязань ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» у сумі 5000000,00 грн за договором поставки №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 покладаються на ПАТ «Алчевський коксохімічний завод», який не заперечує проти цього, виконанням по усім боргам ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» перед ТОВ «Шеффілд Рефракторіс Україна» у строк до 31.12.2016.

Додатковою угодою №1 від 30.12.2016 до угоди №АМК-1512-2016-СГЛ від 01.12.2016 про покладення на третю особу виконання грошових зобовязань за Договором поставки №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 ТОВ «Шеффілд Рефракторіс Україна», ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» та ПАТ «Алчевський коксохімічний завод» встановлено, що ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» покладає на ПАТ «Алчевський коксохімічний завод», а останній не заперечує проти цього, виконанням зобовязань ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» перед ТОВ «Шеффілд Рефракторіс Україна» у строк до 31.03.2017.

31.12.2015 Специфікацією №1 до договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 встановлено найменування товару, вартість поставленого товару у сумі 1397640,24 грн., періодом поставки є січень-червень 2016.

27.01.2016 Специфікацією №2 до договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 встановлено найменування товару, вартість поставленого товару у сумі 3732040,80 грн., періодом поставки є лютий-квітень 2016.

28.03.2016 Специфікацією №3 до договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 встановлено найменування товару, вартість поставленого товару у сумі 13668624,29 грн., періодом поставки є квітень-серпень 2016.

22.04.2016 Специфікацією №4 до договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 встановлено найменування товару, вартість поставленого товару у сумі 7664047,20 грн., періодом поставки є квітень-червень 2016.

15.08.2016 Специфікацією №5 до договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 встановлено найменування товару, вартість поставленого товару у сумі 4352106,16 грн., періодом поставки є серпень-грудень 2016.

28.11.2016 Специфікацією №6 до договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 встановлено найменування товару, вартість поставленого товару у сумі 80434,08 грн., періодом поставки є грудень 2016.

Відповідно до видаткових накладних та рахунків на оплату, а саме: видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-88 від 15.07.2016 на 817730,40 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-94 від 15.08.2016 на 297875,23 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-95 від 15.08.2016 на 173232,36 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-96 від 15.08.2016 на 2009776,61 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-97 від 15.08.2016 на 330368,64 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-103 від 31.08.2016 на 284155,78 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-104 від 31.08.2016 на 58209,12 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-108 від 23.09.2016 на 42420,88 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-112 від 03.10.2016 на 1087125,50 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-113 від 03.10.2016 на 790750,92 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-133 від 02.11.2016 на 1055752,70 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-145 від 20.12.2016 на 589503,70 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-146 від 20.12.2016 на 107289,00 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-147 від 20.12.2016 на 81209,52 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-154 від 29.12.2016 на 826728,00 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-4 від 23.01.2017 на 1691854,56 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-5 від 23.01.2017 на 1310104,42 грн.; видаткова накладна та рахунок на оплату № SHR-6 від 23.01.2017 на 110604,48 грн.; № SHR-7 від 23.01.2017 на 79003,20 грн., підписаних повноважними представниками позивача та відповідача, посвідчених печатками сторін (належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи) загальна вартість поставленого позивачем та прийнятого відповідачем товару на підставі довіреностей суворої звітності №184 від 14.07.2016, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, №1210 від 12.08.2016, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, №221 від 30.08.2016, виданої спеціалісту відділу поставок ОСОБА_3, №246 від 22.09.2016, виданої спеціалісту відділу поставок ОСОБА_3, №248 від 29.08.2016, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, №289 від 02.11.2016, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, №328 від 29.12.2016, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, №335 від 29.12.2016, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, №4 від 01.02.2017, виданої провідному спеціалісту ОСОБА_2, складає 11843695,02 грн.

Коригуванням № SHR 75 від 08.06.2016 до рахунку № SHR 26 від 22.03.2016 ціну товару перераховано згідно курсу НБУ та становить -11040,98 грн; Коригуванням № SHR 82 від 15.08.2016 до рахунку № SHR 26 від 22.03.2016 ціну товару перераховано згідно курсу НБУ та становить 13590,74 грн.

Також позивачем долучено до матеріалів справи товарно - транспортні накладні, а саме: №086 від 18.07.2016, №095 від 15.08.2016, №103 від 31.08.2016, №108 від 23.09.2016, №112 від 03.10.2016, №133 від 02.11.2016, №145 від 20.12.2016, №154 від 29.12.2016, №004 від 23.01.2017.

Згідно з банківською випискою по особовому рахунку позивача №7 відповідач 07.03.2107 року здійснив часткову оплату товару на суму 400642,52 грн.

24.04.2017 позивач на адресу відповідача направив претензію №24/04/17 від 24.04.2017, в якій вимагав від відповідача сплатити борг в розмірі 11426607,14 грн., що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком Укрпошти (а.с. 111)

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За правилами статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частин 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем, як постачальником, на виконання умов договору №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015, було поставлено товар на суму 11843695,02 грн., який відповідачем, як споживачем, було прийнято, що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи, які підписані представниками сторін без будь яких претензій, зауважень. Відповідач свої зобовязання по повній оплаті товару в строк встановлений п.6.1 не виконав, а лише здійснив часткову оплату товару на загальну суму 417087,88 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку №7. Станом на момент розгляду справи доказів протилежного суду надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором поставки №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 11426607,14 грн. (11843695,02-417087,88 =11426607,14).

Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду на 7 місяців зі сплатою стягненої суми щомісячно рівними частинами, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи зазначене клопотання відповідач повідомив, що підприємство зареєстровано та здійснює свою господарську діяльність на адміністративні території Луганської області в м. Сєвєродонецьк, але основні виробничі фонди комбінату розташовані у м. Алчевську Луганської області, де проводиться антитерористична операція, залізнична станція Комунарськ Донецької залізниці, яка примикає до комбінату, підпала під заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів згідно введених ПАТ «Укрзалізниця" Тимчасових обмежень щодо перевезень, що призвело до повної зупинки металургійного виробництва.

03.06.2016 ПАТ «Укрзалізниця» була введена конвенція №ЦЦО-12/131 на заборону прийому перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького та Луганського напрямів; що 12.02.2017 ПАТ Укрзалізниця була введена конвенція №ЦДЗО/0000074 на заборону прийому перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького та Луганського напрямів, у т.ч. на станцію Комунарськ. 13.02.2017 у звязку з неможливістю здійснення вантажних перевезень через блокування залізничних колій відповідач був змушений здійснити гарячу консервацію основних виробничих фондів підприємства, що підтверджується наказом №109 від 13.02.2017.

Зупинка виробництва так само обумовлена нестабільним і недостатнім для роботи енергопостачанням комбінату. Нестабільне енергопостачання комбінату посилює ризики передчасного аварійного виведення із ладу технологічного, енергетичного, механічного устаткування і систем автоматики металургійних агрегатів через раптове припинення подачі електроенергії. Усунення наслідків аварійних ситуацій в основних цехах комбінату є досить витратним у фінансовому, технічному і організаційному плані, оскільки відновлення дорогого і унікального устаткування і систем автоматики потребує істотних матеріальних витрат та тривалих затримок при заміні елементів, що вийшли з ладу. Численні аварійні скорочення енергопостачання та зупинки в періоди збоїв в енергопостачанні, призводять до простоїв печей з наступним роздмухуванням, що в свою чергу вимагає завантаження додаткової сировини, енергоресурсів, газоподібного і твердого палива, тобто веде до їх перевитрат, що є дуже критичним при недоліку залізорудної сировини і палива на складах комбінату. Факти аварійних зупинок підтверджується актами №1 від 21.01.2015, №14/9 від 01.09.2015, №15/9 від 01.09.2015, №2/2 від 11.01.2016, №4/3 від 21.01.2016, №19/7 від 12.04.2016, №20/8 від 10.04.2016, №18/6 від 12.04.2016, №27/11 від 26.05.2016, №13 від 06.06.2016, №31/14 від 07.06.2016, №36/16 від 22.07.2016, №35/15 від 28.07.2016.

В результаті це призвело до суттєвого дефіциту обігових коштів, за перші три місяці 2017 року відповідач має збитки на суму 760 682 тис. грн, заборгованість з оплати праці, яка становить 97753 тис. грн, на підтвердження цього відповідачем надано Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.03.2017 та Звіт про фінансові результати за І квартал 2017 року.

Згідно п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктом 7.1.1 п. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом часу.

Згідно п. 7.2 п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що наведені відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для останнього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі. Наведені обставини не є тими виключними та поважними обставинами, які давали б підстави для розстрочки виконання судового рішення.

Договір №АМК-1363-2015-кпр від 25.12.2015 був укладений в період проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, а отже відповідач, як юридична особа мав розуміти усі ризики ведення господарської діяльності в зазначений період, з урахуванням принципів розумності та справедливості, дотриманням справедливого балансу обох сторін, а також оскільки рішення суду є обов'язковим до виконання, господарський суд дійшов висновку, що заява відповідача про надання розстрочки на виконання рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/487/17, не є законною та обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України та становить 171399,11 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82, п.6 ст.83, ст.ст.84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Алчевський металургійний комбінат» (код ЄДРПУО 05441447, місцезнаходження: вул. Вілєсова, буд.20А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеффілд Рефракторіс Україна» (код ЄДРПУО 37988808, місцезнаходження: вул. Радистів, 5А, офіс 505, м. Дніпро, 49000) заборгованість у сумі 11426607 (одинадцять мільйонів чотириста двадцять шість тисяч шістсот сім) грн. 14 коп., а також витрат по сплаті судового збору у сумі 171399 (сто сімдесят одна тисяча триста девяносто девять ) грн. 11 коп.

3. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 23.08.2017

Суддя С.В. Масловський