ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

31 серпня 2017 р. Справа № 902/803/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши, за відсутності представників сторін, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" № 11173/3-17/27 від 21.08.2017 року про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" (вул. Фалєєвська, буд. 9-Б, м. Миколаїв, 54030)

до:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 248 059,24 грн.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "НІБУЛОН" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 збитків в загальному розмірі 248 059,24 грн.

За вказаним позовом 31.08.2017 року судом порушено провадження у справі № 902/803/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2017року.

До позовних матеріалів додано заяву № 11173/3-17/27 від 21.08.2017 року про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно:

- житловий будинок, загальною площею 263,9 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;

- земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,12 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2;

- земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,0638 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2;

- інше майно га грошові кошти, що належать Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, в межах позовних вимог.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів до забезпечення позову в своїй заяві позивач зазначає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза умисного створення відсутності майна або грошових коштів у відповідача, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд враховує наступне.

Як наголошено в п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.1 ст.67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення. Застосовуючи заходи забезпечення позову, суд діє за внутрішнім переконанням на підставі та у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Пунктом 1 частини 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" встановлено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 16 , зокрема, визначено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК); достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам позовної заяви та заяви про забезпечення позову, в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведена обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Не надано жодного доказу в підтвердження наведених в заяві обставин, що є підставою для відмови у застосуванні заходів забезпечення позову.

Окрім того, вимога про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не пов`язана з предметом позову, оскільки позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача збитків, тобто грошова вимога, а доказів на підтвердження того, що у відповідача на рахунках у банках відсутні грошові кошти, не подано.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Відхиляючи заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 66, 67, 86, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства "НІБУЛОН" № 11173/3-17/27 від 21.08.2017 року про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвалу надіслати сторонам по справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Фалєєвська, буд. 9-Б, м. Миколаїв, 54030)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)