ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.2017 Справа № 904/7005/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСТАНДАРТ ЛЮКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "База батарей"

про стягнення 21 562,40 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача ОСОБА_1, дов. №б/н від 10.02.17р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 20 849,00 грн. основного боргу, 562,92 грн. індексу інфляції та 150,48 грн. 3 % річних, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Відповідач явку повноважного представника у жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи доказів відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач про засідання суду повідомлявся належно, на адресу, вказану у позові та ЄДР, хоча на адресу суду повернулися поштові повернення № 589 та № 040 з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання".

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Розгляд справи відкладався.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

05.10.16р. сторонами укладено Договір купівлі-продажу №0510-1 (далі Договір), за п.1.1 якого Продавець (Позивач) зобовязався передати у власність Покупця (Відповідача), а Покупець зобовязався прийняти і оплатити на умовах Договору продукцію (далі Товар). Найменування, марки, кількість і вартість (з урахуванням усіх податків і зборів, передбачених Українським законодавством) визначаються в рахунках і накладних, що є невідємною частиною цього Договору та які узгоджуються сторонами окремо.

Загальна вартість Договору визначається сумарною вартістю поставленого Товару за час дії Договору згідно з витратними накладними (п.3.1. Договору).

Покупець здійснює оплату за Товар (партію Товару) за цінами вказаними у видаткових накладних, шляхом перерахування грошових коштів на р/р Продавця, вказаний в розділі 10 даного Договору не пізніше 28 календарних днів з моменту передачі товару (дата видаткової накладної) (п.3.2. Договору).

Замовник зобовязаний прийняти товар за кількістю, якістю і номенклатурою, згідно з накладними, безпосередньо при його отриманні від Продавця (п.4.1. Договору).

Відповідно до видаткової накладної №1180 від 07.10.16р., Позивач передав у власність Відповідача товар на загальну суму 71 994,00 грн.

Виходячи з умов Договору, кінцевий термін оплати за поставлений товар 04.11.16р.

Однак, з 21.11.16р. Відповідач почав повертати Позивачеві поставлений товар, що підтверджується зворотними накладними від Покупця №12 від 21.11.16р., №13 від 12.12.16р. та №14 від 20.12.16р. на загальну суму 41 145,00 грн.

Всього Відповідачем повернуто Позивачеві товару та сплачено коштів на загальну суму 51 145,00 грн., що підтверджується актами звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.16р.по 23.11.16р. та за період з 01.01.16р.по 21.12.16р.

За даними Позивача, на день звернення з позовом., за Відповідачем обліковується борг у розмірі 20 849,00 грн.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3 % річних - 150,48 грн. за період прострочки з 04.11.16р. до 31.01.17р. та індекс інфляції - 562,92 грн. за період листопад 2016р.- січень 2017р.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Перевіривши розрахунки Позивача, суд визнає їх обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БАЗА БАТАРЕЙ", 49000, м. Дніпро, вул. Старокодацька, 7 (код 39729648) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОСТАНДАРТ ЛЮКС", 49000, м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда, буд.156А (код 39514456) 20 849,00 грн. основного боргу, 562,92 грн. індексу інфляції, 150,48 грн. 3% річних, 1 600,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 01.09.2017

Суддя С.Г.Юзіков