ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Постанова
29.08.2017 року справа №7/162
Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий: судді: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від ДВС:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились; не зявились; ОСОБА_4 за довіреністю №795/20.3-03 від 29.12.2016р.;
розглянувши апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м.Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
у справі№ 7/162 (судді: Л.В. Ніколаєва головуючий, ОСОБА_5, Г.Є. Курило)
за позовомПублічного акціонерного товариства "ДТЕК "Донецькобленерго", м. Краматорськ Донецької області
до відповідачаКомунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь Донецької області
про за скаргою на дії стягнення заборгованості за активну електроенергію - 53813530, 08 грн., 3% річних нарахованих на суму боргу - 560654,64 грн., інфляційних нарахованих на суму боргу - 557058,46 грн., пені нараховану на суму боргу - 2896715, 53 грн., 3% річних нарахованих за невиконання рішень суду - 8683806,55 грн., інфляційних нарахованих за невиконання рішень суду - 28078726,76 грн., пені нарахованої за невиконання рішень суду - 3583620,55 грн. Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь Донецької області Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 частково задоволено скаргу Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/162 від 20.11.2012 року.
Визнано незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016 року.
Визнано недійсною постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2016 року. У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.
Не погодившись з ухвалою прийнятою судом першої інстанції, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів та визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Москальова І.В., Будко Н.В.
Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.08.2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.08.2017 року о 11 год. 00 хв.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 28.08.2017 року від КП "Компанія "Вода Донбасу", відповідач заперечив проти доводів ДВС про що вказав про їх безпідставність, просив ухвалу господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 залишити без змін.
На підставі розпорядження керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1494 від 28.08.2017 року, у звязку з перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_6 у відпустці, для розгляду апеляційної скарги призначено повторний автоматизований розподіл справи №7/162.
Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.08.2017 року для розгляду апеляційної скарги сформовано новий склад колегії, який визначено у складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Агапов О.Л., Будко Н.В.
29.08.2017 року у судовому засіданні апеляційної інстанції була присутня представник ДВС, яка наполягала на доводах викладених в апеляційній скарзі, просила суд скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог скарги у повному обсязі.
Представники позивача та відповідача у судове засідання 29.08.2017 року не зявились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася судом обовязковою.
Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.
30.05.2013 року старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 9036890,45 грн. у ВП № 37677092.
02.09.2013 року старшим державним виконавцем ВПВР ДВС України винесено постанову про арешт коштів боржника у межах суми 99405794,92 грн. у ВП № 37677092.
12.12.2013 року державним виконавцем ВПВР ДВС України винесено постанову про приєднання ВП №37677092 з примусового виконання наказу №7/162 від 04.12.2012 року до зведеного ВП №41211546, яке веде ВПВР ДВС України.
09.09.2014 року старшим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника в межах суми 228480526,47 грн., які містяться на банківських рахунках боржника, у зведеному ВП №41211546, до якого входить, в т.ч. виконавче провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 04.12.2012 року у справі №7/162.
Не погодившись із фактом винесення постанови про арешт коштів від 04.10.2016 року КП "Компанія "Вода Донбасу" звернулось до господарського суду Донецької області, в порядку ст. 1212 ГПК України, із скаргою на дії Департаменту Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/162 від 20.11.2012 року, в якій просить суд:
- визнати неправомірними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016 року в рамках зведеного ВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №37677092 (справа №7/162);
- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2016 року ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №37677092 (справа №7/162).
Разом із вказаною скаргою КП "Компанія "Вода Донбасу" подано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги в порядку ст. 1212 ГПК України на дії Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/162 від 20.11.2012 року, яке обґрунтовано задоволено судом першої інстанції.
При розгляді вищевказаних вимог скарги, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду виходить з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції станом на час винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. у ЗВП №41211546), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.
Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні, а саме: державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.
Відповідно до ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети
В силу приписів ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.
Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.
Із матеріалів справи та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою господарського суду Донецької області від 15.10.2015 року у справі №38/147 (яка є чинною) частково задоволено скаргу КП "Компанія "Вода Донбасу" (вх.№5977/15 від 31.07.2015р.):
Вищевказана ухвала господарського суду Донецької області від 15.10.2015 року у справі №38/147 не була скасована судами апеляційної та касаційної інстанції, у звязку із чим зазначений процесуальний документ є таким, що набрав законної сили.
Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю, ст. 22, ч.ч. 1, 6 ст. 24, ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" визначено:
- заробітна плата повинна виплачуватись регулярно в робочі дні, в установлені колективним договором або нормативним актом роботодавця строки, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
- своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
- суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
- оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.
Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи), а тому накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача.
Згідно приписів ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, обставини встановлені в ухвалі господарського суду Донецької області від 15.10.2015 року у справі №38/147 є преюдиційними та не потребують доведенню під час розгляду даної справи №7/162.
Колегією суддів встановлено, що вищевказаний лист КП "Компанія "Вода Донбасу" разом з копією ухвали господарського суду Донецької області від 15.10.2015 року у справі №38/147 отримано представником ВПВР ДВС України 22.06.2016 року, що спростовує посилання апелянта на необізнаність про наявність та цільове призначення банківського рахунку.
Як свідчать фактичні обставини справи, виконавчим органом зазначені вище відомості при здійсненні виконавчих дій не враховано.
Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.
Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України "Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" №01-08/369 від 29.06.2010 року вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 є законною, обґрунтованою, прийнятою із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105, 106, 1212 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -
Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ, на ухвалу господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Донецької області від 07.06.2017 року у справі №7/162 залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3