ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.2017 Справа № 905/1329/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан», м. Донецьк

про стягнення 352 509,40грн.

Суддя Матюхін В.І.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за дов.;

від відповідача: ОСОБА_2 за дов.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан» 352 509,40грн., у тому числі:

· 68 343,43грн. заборгованість за лізинговими платежами за період травень -вересень 2014р.;

· 221 470,34грн. збитки, які складаються з:

ь 151 323,99грн. - упущена вигода (невиплачені проценти та комісії за період жовтень 2014р. - жовтень 2016р. у розмірі, еквівалентному 11 685,25 дол. США за курсом ПАТ «Креді ОСОБА_3» 12,95 грн. за 1 долар США станом на 06.10.2014 року - дата вилучення обєкта лізингу);

ь 54 149,52грн. - загальна вартість послуг, які були надані ТОВ «Юридична компаній «Тріпл Сі», повязаних із процесом вилучення обєкту лізингу, з урахуванням податку на додану вартість;

ь 9 996,83грн. витрати, повязані з усуненням недоліків у вилученому обєкті лізингу, а саме; виготовлення ключа та брелку дистанційного керування центром замку і ремонт пошкодженого електрообладнання (роботи виконані ТОВ «Ауді-Центр Київ»);

ь 6 000,00 грн. витрати на юридичне супроводження ТОВ «Юридична фірма «Вернер» у господарському суді Донецької області даної справи;

· 5 705,74грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання (оплату лізингових платежів за період травень-вересень 2014р.) за період з 16.05.2014р. по 12.05.2017р. включно;

· 56 989,89грн. інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання (оплату лізингових платежів за період травень -вересень 2014р.) за період з 16.05.2014р. по 12.05.2017р. включно.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що:

- відповідно до умов укладеного договору фінансового лізингу №00003797 від 26.10.2011р. відповідач взяв на себе зобовязання щодо сплати лізингових платежів за обєкт лізингу, однак у встановлений строк і в повному обсязі їх не виконав, загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідача за несплаченими лізинговими платежами станом на день складання позовної заяви становить 68 343,43 грн.;

- відповідно до п. 13.6. Умов лізингу відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу будь-які витрати, повязані із вилученням обєкту лізингу, у тому числі витрати, повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги повязані із вилученням обєкта лізингу, а п. 8.6. Умов лізингу встановлено, що будь-які збитки заподіяні невиконанням або не належним виконанням стороною своїх зобовязань за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі понад передбачені контрактом штрафні санкції;

- загальна вартість послуг, які були надані ТОВ «Юридична компаній «Тріпл Сі», повязаних із процесом вилучення обєкту лізингу, становить 54 149, 52 грн.;

- у звязку з тим, що обєкт лізингу був повернутий позивачу в неналежному стані, зокрема, з відсутністю ключа та брелку дистанційного керування центром замку і з пошкодженнями електрообладнання, позивач, з метою усунення вищезазначених недоліків звернувся до ТОВ «Ауді-Центр Київ» і витрати на це склали 9 996,83грн.;

- станом на момент подання позовної заяви відповідачем було не повністю виконано зобовязання відповідно до договору, у звязку з чим позивач змушений був звернутись до ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів для подання позовної заяви та участі у судових засіданнях по розгляду справи і витрати на це склали 6 000,00 грн.;

- станом на момент вилучення обєкту лізингу згідно з Планом відшкодування залишилися невиплаченими проценти та комісії за період з жовтня 2014 року до жовтня 2016 року у розмірі, еквівалентному 11 685,25 дол. США, що становить 151 323,99 грн.;

- згідно ч.2. ст.625 ЦКУ, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі з посиланням на його безпідставність і необґрунтованість, а також наполягає на наступному:

- загальна сума, яка була сплачена ТОВ «Мебельбан» на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» становить еквівалент 64 780,79 доларів США;

- вилучення автомобіля у Лізингоодержувача було наслідком грубого порушення умов договору лізингу з боку ТОВ «Порше Лізинг Україна», порушення вимог цивільного законодавства щодо порядку відмови від договору, вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зловживання правом;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 14.08.2015 року у справі №910/15886/15 позовні вимоги ТОВ «Мебельбан» до ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено повністю, визнано виконавчий напис, вчинений 11.09.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за № 1488 таким, що не підлягає виконанню;

- постановою Київського апеляційного господарського суду від 17 листопада 2015 року у справі № 910/15886/15 були встановлені наступні обставини:

«Крім цього, відповідно до вищенаведених норм законодавства обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Київським апеляційним Господарським судом встановлено, що заборгованість позивача перед відповідачем станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису не була безспірною, що підтверджується відповідними актами звірки взаєморозрахунків із запереченнями позивача, листами позивача до відповідача про врегулювання спірних питань щодо зарахування платежів позивача відповідачем тощо. У відповідача в рамках власних розрахунків не було однозначного (безспірного) розуміння, яку саме суму грошових коштів заборгував позивач. Так, у "третьому нагадуванні про несплату" від 17.06.2014 значиться до сплати 31766,76 грн. з ПДВ, в той час яку спірному виконавчому написі зазначено станом на цю ж дату інша сума -30327,27 грн.»;

- ТОВ «Мебельбан» здійснювало платежі на користь позивача, а саме: 17 червня 2014 року на суму 9 000 грн.; 25 червня 2014 року на суму 10 121,41 грн.; 11 серпня 2014 року на суму 10 000 грн.; 01 вересня 2014 року на суму 9 744,63 грн., таким чином, всі рахунки виставлені до сплати з боку позивача були відповідачем оплачені, а загальна сума платежів складає 64 780,79 доларів США;

- господарським судом міста Києва слухалася справа № 910/15062/16 за позовом ТОВ «Мебельбан» до ТОВ «Порше Лізинг Україна», постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2017 р. встановлено:

«Крім того, позивач вимагає розірвати Договір про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 року.

Згідно частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Враховуючи те, що метою укладення позивачем (ТОВ «Мебельбан») ОСОБА_5 було користування об 'єктом лізингу, а також те, що автомобіль Audi A3 2,0 TFSI (155 kWt), шасі № WAUZZZ8T4BA093535, рік виробництва - 2011, двигун № НОМЕР_1 було вилучено у позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 11.09.2014 року та в подальшому відчужено об'єкт лізингу на користь товариства «престиж-Авто» згідно ОСОБА_5 купівлі-продажу /поставки бувшого у використанні автомобіля від 22.12.2014 року, колегія суддів вважає, що діями товариства «Порте Лізинг Україна» з вилучення обєкту лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню та відчуження обєкта лізингу на користь товариства «Престиж-Авто» позивача було позбавлено права на користування обєктом лізингу.

Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання ОСОБА_5 про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 року обґрунтовано задоволені»;

- судом встановлено, що ТОВ «Порте Лізинг Україна» своїми діями щодо вилучення та подальшого продажу обєкта лізингу значною мірою позбавив ТОВ «Мебельбан» права на користування автомобілем; договір було розірвано рішенням суду на підставі ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України у звязку із істотним порушенням умов договору ТОВ «Порше Лізинг Україна»; виходячи з вищевикладеного, вважаємо що позовні вимоги про стягнення збитків, а тим більше упущеної вигоди за обставин тотального нехтування ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимогами Цивільного кодексу України та ОСОБА_5, не підлягають задоволенню;

- позивач включив у суму збитків вартість послуг, які були надані ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Юридична фірма «Вернер», ТОВ «Ауді-Центр Київ», на суму 70 146,35 грн., які (дані витрати ТОВ «Порше Лізинг Україна») не є збитками, оскільки ці витрати на оплату юридичних послуг не мають обовязкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором фінансового лізингу (вказана позиція Вищого господарського суду України, викладеною в оглядовому листі від 14.01.2014 № 01-06/20/2014);

- договір є припиненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 р. у справі № 910/15062/16, а отже і зобовязання ТОВ «Порше Лізинг Україна» передати предмет лізингу в майбутньому у власність ТОВ «Мебельбан» є також припиненим, а отже у позивача відсутнє право вимагати від відповідача неоплачену вартість предмету лізингу (вказані заперечення узгоджується з позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постанові від 14.08.2014 у справі № 911/4640/13);

- позивач отримав лізингових платежів на загальну суму 64 780,79 доларів США і повернув предмет лізингу на підставі незаконно вчиненого нотаріусом виконавчого напису нотаріуса, а тому відшкодування збитків у вигляді несплаченої вартості об'єкту лізингу є неправомірним.

Позивач на відзив відповідача надав пояснення, у яких, зокрема, зазначив:

- «відповідач вказує, що було здійснено платежі у червні, серпні та вересні 2014 року у розмірі 38 866,04 грн.»;

- «позивач не заперечує факт сплати відповідачем коштів у червні, серпні та вересні 2014 року у загальному розмірі 38 866,04 грн., однак вказані кошти було зараховано в рахунок погашення простроченої заборгованості за договором, яка існувала у відповідача станом на дату їх отримання позивачем».

Під час розгляду справи відповідачем було заявлене клопотання про колегіальний розгляд справи, яке судом залишене без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

26.10.2011р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» (лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мебельбан» (лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №00003797, відповідно до якого позивач зобовязався передати у розпорядження відповідача обєкт лізингу - транспортний засіб типу AUDI А5 2,0 TFSI, 2011 року виробництва, шасі №WAUZZZ8T4BA093535, двигун № НОМЕР_1, а відповідач зобовязався прийняти обєкт лізингу (вартістю, яка становить еквівалент 68 306,37 доларів США) і сплатити суму коштів за договором шляхом здійснення платежів відповідно до договору та згідно графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невідємну частину договору, на загальну суму 82 794,45 доларів США, що становить еквівалент у гривні, з урахуванням авансового платежу на суму, що становить еквівалент 20 491,91 доларів США.

Щомісячні лізингові платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів складаються з вартості обєкту лізингу, процентів та комісії.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.11.2016р. у справі № 910/15062/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017р. і Вищого господарського суду України від 06.04.2017р., цей договір було розірвано, тобто у спірний період (травень -вересень 2014р.) договір був чинним.

Пунктом 6.1. загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу (надалі - Умови лізингу), що становлять невідємну частину договору, для експлуатації обєкта лізингу відповідач зобовязався здійснювати щомісячні лізингові платежі відповідно до плану відшкодування.

Згідно п.6.5. умов лізингу лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений позивачем у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів. Лізингові платежі в будь-якому разі не підлягають поверненню лізингоодержувачу, за винятком випадків, передбачених контрактом.

Відповідно до графіка покриття витрат щомісячний платіж у спірний період відповідач мав здійснювати на рахунок, зазначений позивачем, не пізніше 15-го (пятнадцятого) календарного дня.

Пунктом 6.11 умов лізингу передбачено, якщо лізингоодержувач здійснює платежі, що не покривають усі його зобов'язання перед Порше Лізинг Україна та/або затримує платежі, сторони погоджуються, що суми, виплачені лізингоодержувачем, будуть розподілятися наступним чином (у черговості, як зазначено нижче):

а) витрати на відновлення становища, стану об'єкту лізингу, в тому числі якщо такі витрати не були з будь-яких причин відшкодовані з боку страховика об'єкту лізингу відповідно до умов контракту, в тому числі державний технічний огляд/обов'язковий технічний контроль, технічне обслуговування відповідно до рекомендацій виробника, тощо;

б) штрафні санкції за прострочення сплати будь-яких платежів,

в) лізингові платежі (при чому в першу чергу відсотки/проценти за користування обсягом фінансування, а потім частину від обсягу фінансування),

г) інші компенсації інших витрат Порше Лізинг Україна у зв'язку з цим контрактом.

Сторони погоджуються, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативою Порше Лізинг Україна відповідно до п.12 контракту, лізинговий платіж буде вважатись платою за користування обєктом лізингу (абз.2 п.6.17 загальних умов договору).

Також п.4.4. умов лізингу відповідач зобовязувався відшкодувати всі витрати, понесені в результаті експлуатації обєкта лізингу, включаючи, окрім іншого, витрати, що можуть бути понесені внаслідок дотримання обґрунтованих вимог позивача щодо експлуатації та/або передачі обєкта лізингу.

Відповідно до п.4.8. умов лізингу лізингоодержувач несе відповідальність за всі ризики, повязані з пошкодженням, втратою або виведенням з ладу обєкту лізингу, включаючи форс-мажорні обставини та/або випадки, коли такі ризики не покриваються страхуванням об'єкту лізингу, або страхове відшкодування не підлягає виплаті. Лізингоодержувач відшкодовує позивачу всі збитки, що можуть бути завданні обєкту лізингу, незалежно від того, чи були вони заподіянні з вини лізингоодержувача та/або в наслідок настання форс-мажорних обставин у випадку відсутності страхового покриття протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту направлення позивачем лізингоодержувачу відповідного повідомлення.

У випадку прострочення платежів за договором, згідно із п.8.2. умов лізингу відповідач зобовязався сплачувати штрафні санкції, зокрема:

- пеню у розмірі 10 % річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу;

- штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані Порше Лізинг Україна: еквівалент 15 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США за третю вимогу;

- компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна, та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту.

Вищезазначені санкції підлягають виплаті лізингоодержувачем упродовж 10 робочих днів після надіслання відповідної вимоги Порше Лізинг Україна, не зважаючи на можливе розірвання контракту Порше Лізинг Україна.

Якщо лізингоодержувач прострочить виплату лізингового платежу протягом більш, ніж на 10 робочих днів, Порше Лізинг Україна має право надіслати лізингоодержувачу першу вимогу щодо сплати в письмовій формі. Якщо лізингоодержувач не здійснить оплату протягом 7 робочих днів з моменту відправлення першої вимоги щодо сплати, Порше Лізинг Україна надсилає в такий же спосіб другу вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. У випадку якщо лізингоодержувач не здійснить оплату у вказаний термін, Порше Лізинг Україна має право направити лізингоодержувачу третю вимогу щодо сплати та відмовитися від контракту в односторонньому порядку (п.8.3.1 загальних умов договору).

Якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату одного лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, Порше Лізинг Україна має право розірвати контракт/відмовитись від контракту і витребувати обєкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса (п.8.3.2 загальних умов договору).

Відповідно до п.12.6 умов лізингу лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитися від контакту та, також серед іншого, право на повернення об'єкту лізингу, якщо лізингоодержувач не сплатив один наступний лізинговий платіж у повному обсязі або частково, і строк невиконання зобов'язання зі сплати перевищує тридцять календарних днів.

У разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до п.12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати обєкт лізингу, як передбачено п.4.2, а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення обєкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобовязаний повернути обєкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані … впродовж 10-ти робочих днів від дати одержання запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю обєкту лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті пролажу обєкту лізингу або, якщо обєкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю обєкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів, а також іншими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до договору. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована лізингоодержувачем відповідно до умов договору та чинного законодавства. Зобовязання щодо сплати такої різниш залишаються чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання договору (п.12.9 загальних умов договору).

Лізингоодержувач зобовязаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна повернути обєкт лізингу у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадку, коли лізингоодержувач набуває право власності на обєкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення обєкту лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) обєкт без попередньої згоди лізингоодержувача (п.13.1 загальних умов договору).

Відповідно до п.13.6 умов лізингу, лізингоодержувач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені Порше Лізинг Україна у звязку з вилученням (поверненням) обєкта лізингу, у тому числі витрати, повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, повязані з вилученням обєкту лізингу.

Згідно п.16.1. договору «незалежно від завершення виконання цього контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього контракту, усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні та фінансові консалтингові послуги), завдані у зв'язку з укладенням або виконанням цього контракту, а також операціям запланованими в рамках виконання цього контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки».

26.10.2011р. сторони підписали графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), яким встановлено черговість та розмір лізингових виплат протягом 60 місяців (строк лізингу). Загальна сума, яка мала була бути сплачена відповідачем за договором лізингу, становить еквівалент 82 794,45 доларів США, з яких вартість обєкту лізингу - еквівалент 68 306,37 доларів США

На виконання умов договору 04.11.2011р. позивач передав відповідачеві за актом прийому-передачі предмет лізингу - транспортний засіб типу AUDI А5 2,0 TFSI, 2011 року виробництва, шасі №WAUZZZ8T4BA093535, двигун № НОМЕР_1. В комплектації автомобіля був електронний ключ запалення, який одночасно був і брелком дистанційного керування центром замку.

Протягом спірного періоду (травень - вересень 2014р.) згідно графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування) відповідач мав перераховувати позивачеві щомісячно суму, еквівалентну 1 379,91дол. США і оплату погоджених сум відповідач мав здійснювати не пізніше 15 числа поточного місяця. Зазначені виплати складались з:

- відшкодування частини вартості обєкту лізингу;

- проценти та комісії.

Відповідач лізингові платежі за травень 2014р. оплатив не у повному обсязі (лізинговий платіж за травень 2014р. оплачений частково у сумі 15 734,47грн., несплаченими залишились 479,47грн.), лізингові платежі за червень 2014р. - вересень 2014р., по яких позивачем були виставлені рахунки, відповідачем не сплачені, що ним належними документами не спростовано. Загальна сума невиконаних грошових зобовязань відповідача за лізинговими платежами за період травень 2014р. - вересень 2014р. становить 68 343,43грн., у тому числі:

ь за травень 2014 року згідно рахунку №00199203 від 05.05.2014 р. - 479,47грн. (вартість обєкту лізингу);

ь за червень 2014 року згідно рахунку №00205061 від 03.06.2014 р. - 16 503,72грн., у т.ч. 9 552,09грн. вартість обєкту лізингу і 6 951,63грн. - проценти та комісії;

ь за липень 2014 року згідно рахунку №00211817 від 02.07.2014р. - 16 420,92.грн, у т.ч. 9 582,59грн. вартість обєкту лізингу і 6 838,33грн. - проценти та комісії;

ь за серпень 2014 року згідно рахунку №00218218 від 04.08.2014р. - 17 138,48грн., у т.ч. 10 083,92грн. вартість обєкту лізингу і 7 054,56грн. - проценти та комісії;

ь за вересень 2014 року згідно рахунку №00224283 від 04.09.2014р. - 17 800,84грн., у т.ч. 10 559,94грн. вартість обєкту лізингу і 7 240,90грн. - проценти та комісії;

11.09.2014р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 був вчинений виконавчий напис №1488 про повернення обєкта фінансового лізингу.

За зазначеним виконавчим написом нотаріуса державною патрульною службою України 05.10.2014р. транспортний засіб AUDI А5 № держреєстрації АА 1661 КХ був затриманий, про що був складений акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.10.2014р., а наступного дня 06.10.2014р. виконавчою службою обєкт лізингу було вилучено та передано представникові позивача, що підтверджується актом опису й арешту майна від 06.10.2014р. Відповідно до цього акту транспортний засіб було вилучено без техпаспорта і ключів.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.08.2015 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.11.2015 року, у справі №910/15886/15, порушеній за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мебельбан до Товариства з обмеженою відповідальністю Порше Лізинг Україна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса від 11.09.2014 року № 1488 таким, що не підлягає виконанню, позов задоволено, визнано виконавчий напис, вчинений 11.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за №1488 таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для прийняття такого рішення стала та обставина, що, як зазначено у рішенні: «на момент звернення ТОВ «Порше Лізинг Україна» до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису, ТОВ «Мебельбан» не було належним чином повідомлено відповідачем про відмову від договору про фінансовий лізинг. Зазначене підтверджується і тим, що після надсилання вказаних листів відповідач пропонував переглянути ціну об'єкту лізингу з 547 134,02 грн. на 694 975,90 грн., тобто правовідносини сторін за договором після вчинення спірного напису нотаріуса не припинилися; факту відмови від договору лізингу лізингодавець суду не довів.

Крім цього, відповідно до вищенаведених норм законодавства обов'язковою умовою для вчинення виконавчого напису є безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Судом встановлено, що заборгованість позивача перед відповідачем станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису не була безспірною, що підтверджується відповідними актами звірки взаєморозрахунків із запереченнями позивача, листами позивача до відповідача про врегулювання спірних питань щодо зарахування платежів позивача відповідачем тощо. У відповідача в рамках власних розрахунків не було однозначного (безспірного) розуміння, яку саме суму грошових коштів заборгував позивач. Так, у «третьому нагадуванні про несплату» від 17.06.2014 значиться до сплати 31766,76 грн. з ПДВ, в той час як у спірному виконавчому написі зазначено станом на цю ж дату інша сума 50 327,27 грн.

Отже, відповідач всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, яким затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими передбачено обов'язковість подання документів підтверджуючих безспірність заборгованості не надав нотаріусу відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника, оскільки між сторонами існував спір щодо заборгованості позивача, про що суду надані належні та допустимі докази, а крім цього, вимога відповідача про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, датована 17.06.2014 за вих. № 00003797 не визнається судом такою, що відповідає укладеному між сторонами договору та такою, що вчинена у відповідності до норм Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки підпис директора ТОВ «Порше Лізинг Україна» ОСОБА_6 на листі відсутній так як і печатка юридичної особи».

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.11.2016р. у справі № 910/15062/16, залишеним без змін постановами Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017р. і Вищого господарського суду України від 06.04.2017р., позов товариства з обмеженою відповідальністю "Мебельбан" задоволено частково, розірвано договір про фінансовий лізинг №00003797 від 26.10.2011 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мебельбан. В іншій частині позову відмовлено.

У постанові Вищого господарського суду України від 06.04.2017р. зазначено, що «суд дійшов висновків, що у даному випадку сторони врегулювали свої відносини на власний розсуд в порядку статті 6 Цивільного кодексу України, що не тягне за собою наслідком визнання вказаного договору (його частини) недійсним; враховуючи, що відповідачем здійснено платежі на виконання та на підставі дійсного ОСОБА_5 про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 року, то вони не можуть бути витребувані відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України; діями відповідача з вилучення обєкту лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню та відчуження обєкта лізингу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Престиж-Авто згідно ОСОБА_5 купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля від 22.12.2014 року позивача було позбавлено права на користування обєктом лізингу, тому позовні вимоги в частині розірвання ОСОБА_5 про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 року підлягають задоволенню».

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.11.2016р. у справі № 910/15062/16 також було встановлено наступне:

«Метою укладення позивачем ОСОБА_5 було користування об'єктом лізингу.

… автомобіль Audi А5 2,0 TFSI (155kWt), шасі №WAUZZZ8T4ВА093535, рік виробництва - 2011, двигун CDN211193 було вилучено у позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 11.09.2014 року.

22.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Престиж-Авто» (покупець) укладено Договір купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля, предметом якого є бувший у використанні автомобіль 2011 року виписку, марки Audi, моделі А5, № кузову WAUZZZ8T4ВА093535».

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України «обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Одночасно господарським судом міста Києва у рішенні від 03.11.2016р. у справі № 910/15062/16 зроблені висновки, що «… діями Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" з вилучення об'єкту лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню та відчуження об'єкта лізингу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Авто» згідно ОСОБА_5 купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля від 22.12.2014 року позивача було позбавлено права на користування об'єктом лізингу.

... позовні вимоги в частині розірвання ОСОБА_5 про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 року підлягають задоволенню».

Позивачем з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Юридична компанія Вернер» були укладені договори про надання юридичних послуг.

Відповідно до рахунків-фактур:

ь № 258 від 30.04.2014р. на суму 1 821,03грн. без ПДВ ( 2 185,24грн. з ПДВ);

ь № 310 від 30.06.2014р. на суму 2 294,57грн. без ПДВ (2 753,48грн. з ПДВ);

ь № 390 від 29.08.2014р. на суму 1 200,00грн. без ПДВ (1 440,00грн. з ПДВ);

ь № 392 від 05.09.2014р. на суму 3 500,00грн. без ПДВ (4 200,00грн. з ПДВ);

ь № 425 від 07.10.2014р. на суму 35 009,00грн. без ПДВ (42 010,80грн. з ПДВ);

ь № 425/1 від 07.10.2014р. на суму 1 300,00грн. без ПДВ (1 500,00грн. з ПДВ),

загальна вартість послуг, повязаних із процесом вилучення обєкту лізингу, які були надані ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» позивачеві, становить 54 149,52грн.

Після вилучення обєкт лізингу (транспортний засіб типу AUDI А5 2,0 TFSI, 2011 року виробництва, шасі №WAUZZZ8T4BA093535, двигун № НОМЕР_1) позивачем був проданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Престиж-Авто» за договором купівлі-продажу/поставки бувшого у використанні автомобіля від 22.12.2014р. за ціною 480 709,50грн. (з ПДВ). Транспортний засіб типу AUDI А5 2,0 TFSI, 2011 року виробництва новому власнику переданий за актом прийому-передачі автомобіля, згідно якого в комплектації був 1 ключ від запалення та вхідних дверей.

Станом на 22.12.2014р. офіційний курс Національного банку України щодо долара США становив 15,854396 грн. і, таким чином, еквівалент продажу в доларах США становив 30 320,27дол.США.

Станом на 06.10.2014р. (момент вилучення обєкт лізингу) згідно з планом відшкодування відповідачем залишилось несплаченими 25 лізингових платежів в розмірі еквівалент у гривні 1 379,91 дол. США кожен, що загалом становить еквівалент у гривні 34 497,75 дол. США, у тому числі:

- невиплачені проценти та комісії за період жовтень 2014р. - жовтень 2016р. у розмірі, еквівалентному 11 685,25 дол. США та

- вартість обєкту лізингу за період жовтень 2014р. - жовтень 2016р. у розмірі, еквівалентному 22 812,50 дол. США.

Внаслідок продажу позивачем автомобіля ним фактично була покрита вартість обєкту лізингу, яка мала бути сплачена відповідачем у розмірі, еквівалентному 22 812,50 дол. США. Понад зазначеної суми позивач також отримав еквівалент 7 507,77 дол. США.

Відповідно до договору про надання юридичних послуг №17/2010 від 09.06.2010р. разом з додатковими угодами, укладеними з ТОВ «Юридична компанія Вернер», загальна сума наданих послуг, повязаних з юридичним супроводженням ТОВ «Юридична фірма «Вернер» у господарському суду Донецької області даної справи, становить 6 000,00гн.

Окрім того, у звязку з тим, що обєкт лізингу був повернутий (вилучений) в неналежному стані, зокрема, без ключа та брелка дистанційного керування центром замку і з пошкодженим електрообладнанням, з метою усунення вищезазначених недоліків, позивач звернувся до спеціалізованого сервісного центру ТОВ «Ауді-Центр Київ». Відповідно до рахунків № 34112015 від 20.11.2014р. та №34120905 від 09.12.2014р., загальна сума виконаних товариством робіт на усунення недоліків і виготовлення ключа та брелка дистанційного керування центром замку складає 9 996,83грн.

Таким чином, сума витрат, понесених позивачем у звязку:

- з наданням йому юридичних послуг, повязаних із процесом вилучення обєкту лізингу і юридичним супроводженням у господарському суду Донецької області даної справи, становить 60 149,52грн.;

- зі зверненням до сервісного центру - 9 996,83грн.

Також, за період з жовтня 2014р. по жовтень 2016р. залишились невиплаченими проценти та комісії у розмірі 11 685,25 доларів США. Станом на 06.10.2014р. (дата вилучення обєкту лізингу) курс гривні до долару США складав 12,95грн. за 1 долар США.

За таких обставин і зважаючи на те, що:

· відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку;

· укладений між сторонами договір є договором лізингу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 58 Цивільного кодексу України «Найм (оренда)», зокрема § 6 цієї глави «Лізинг», Закону України "Про фінансовий лізинг";

· згідно ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі);

· ч.2 ст.806 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом;

· відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк;

· згідно ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором;

· частиною 1 статі 292 Господарського кодексу України передбачено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем у виключне користування другій стороні лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів;

· приписами частини 2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі);

· пунктом 3 частини 2 ст.11 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі;

· відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про фінансовий лізинг", сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором;

· згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу;

· згідно п.1 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору;

· ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін);

· відповідно д ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом;

· відповідно до 6.1 договору, для експлуатації обєкта лізингу лізингоодержувач щомісяця виплачуватиме Порше Лізинг Україна лізингові платежі у відповідності до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів, що являє собою невідємну частину цього контракту, та інших положень контракту;

· лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (п.6.5 договору);

· в обумовлені договором строки, лізингові платежі в повному обсязі відповідачем здійснені не були, що стало причиною вилучення позивачем обєкту лізингу, наслідком чого (у свою чергу) стало розірвання договірних стосунків між сторонами;

· ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачене, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом;

· загальна сума 3% річних за прострочення платежів за період з 16.05.2014р. по 12.05.2017р. становить 5 705,74грн., позивачем заявлена така ж сума;

· загальна сума інфляційних за прострочення платежів за період: червень 2016р. квітень 2017р. становить 56 989,89грн., позивачем заявлена така ж сума;

· зауважень щодо розрахунку основної заборгованості за лізинговими платежами за період травень -вересень 2014р. з урахуванням здійснених нарахувань відповідачем не заявлено;

· у разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди;

· згідно ч.1 ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено;

· виникнення у особи права на відшкодування збитків у результаті порушення її цивільного права передбачено й ч.1 ст.22, ч.1 ст.623 ЦК України;

· у розумінні ст.22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

· положеннями статті 623 ЦК України визначено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором;

· відповідно до ч.2 ст.224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною;

· згідно ч.1 ст.225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом;

· умовами укладеного між сторонами договору, зокрема пунктами 8.2, 13.6, 16.1 загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, передбачені:

- компенсація будь-яких витрат, понесених Порше Лізинг Україна, та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту;

- обовязок лізингоодержувача відшкодувати всі та будь-які витрати, понесені Порше Лізинг Україна у звязку з вилученням (поверненням) обєкта лізингу, у тому числі витрати, повязані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, повязані з вилученням обєкту лізингу;

- зобовязання стороною, яка завдала такі збитки, відшкодувати усі витрати та збитки (включаючи ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні послуги), завдані у зв'язку з виконанням цього контракту;

· ні укладений між сторонами договір фінансового лізингу в цілому, ні окремі його частини не визнавались у судовому порядку недійсними;

· відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України: «.Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.»;

· статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості,

господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню:

· у повному обсязі щодо стягнення заборгованості за лізинговими платежами за період травень -вересень 2014р. з урахуванням здійснених нарахувань (3% річних і інфляційних втрат за прострочення платежів) та витрат, повязаних з усуненням недоліків у вилученому обєкті лізингу і виготовленням ключа та брелку дистанційного керування центром замку;

· частково щодо упущеної вигоди у сумі 54 098,37грн. із розрахунку: 11 685,25 доларів США. (проценти та комісія, які відповідач мав сплатити з жовтня 2014р. по жовтень 2016р.) - 7 507,77 дол. США (еквівалент коштів, отриманих позивачем понад вартості обєкту лізингу) = 4 177,48 дол. США х 12,95грн. (курс гривні за 1 долар США станом на дату вилучення автомобіля).

В іншій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки:

- витрати на юридичне супроводження у господарському суду даної чи іншої справи є витратами, повязаними з розглядом справи, тобто є судовими витратами (ст.44 Господарського процесуального кодексу України) і не повинні стягуватись як збитки (мають стягуватись саме як судові витрати за рішенням суду по конкретній справі, в противному випадку це є безкінечний судовий процес, що є недопустимим, у тому числі і з огляду на дотримання «принципу верховенства права», який згідно ст.8 Конституції України визнається і діє в Україні);

- рішенням господарського суду міста Києва від 14.08.2015 року виконавчий напис, вчинений 11.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований у реєстрі за №1488 визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому, як наслідок, і дії, повязані з виконанням такого напису, є протиправними і витрати, повязані із виконанням такого напису, тобто процесом вилучення обєкту лізингу, не є правомірними.

Твердження відповідача про відсутність заборгованості за лізинговими платежами за період травень-вересень 2014р., а також неотримання від позивача відповідних рахунків на оплату лізингових платежів у цей період судом до уваги не прийняте, оскільки:

- належними і допустимими доказами твердження про відсутність заборгованості не підтверджене, так само як відповідачем не доведено, що позивач порушив умови договору щодо зарахування сплачених відповідачем платежів (перерахованих сум) на певні цілі, зокрема пункт 6.11 умов лізингу, яким передбачений порядок розподілення коштів у випадку, якщо лізингоодержувач здійснює платежі, що не покривають усі його зобов'язання перед Порше Лізинг Україна та/або затримує платежі;

- п.6.5. умов лізингу обумовлено, що «лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений позивачем у графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної в графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів», тобто строки оплати не повязувались з виставленням рахунків;

- електронним листом від 20.09.2014р., адресованим позивачеві, відповідач просить «продублювати усі документи за період червень вересень» 2014 року і надіслати їх на нову адресу ТОВ «Мебельбан» у місті Одесі і тим самим фактично підтвердив факт виставлення позивачем йому рахунків у спірний період, так як продублювати означає направити повторно.

Заперечення відповідача у частині щодо витрат позивача, повязаних з усуненням недоліків у вилученому обєкті лізингу і виготовленням ключа та брелку дистанційного керування центром замку суд вважає безпідставними, так як:

- відповідачем не доведений факт передачі ключа запалення позивачеві або робітникам поліції чи виконавчої служби;

- в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.10.2014р., складеному робітниками поліції, про наявність ключа нічого не сказано, а відповідно до акту опису й арешту майна від 06.10.2014р., який був складений виконавчою службою, транспортний засіб було вилучено без ключів.

Також суд констатує, що обставини (факти), які б вплинули на прийняття рішення по даній справі, рішеннями господарських судів у справах №910/15886/15 і № 910/15062/16 не встановлені, а твердження відповідача про те, що виконавчий напис, вчинений 11.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, визнано таким, що не підлягає виконанню і укладений між сторонами договір лізингу був розірваний з огляду на відсутність заборгованості не відповідає дійсності, оскільки:

- виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, з посиланням на те, що «ТОВ «Мебельбан» не було належним чином повідомлено … про відмову від договору про фінансовий лізинг» і «заборгованість … станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису не була безспірною»;

- позовні вимоги в частині розірвання договору про фінансовий лізинг № 00003797 від 26.10.2011 року були задоволені, так як «позивача було позбавлено права на користування обєктом лізингу».

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.8 Конституції України, ст.ст.6, 22, 526, 530, 611, 612, 623, 627, 759, 763, 806 Цивільного кодексу України, ч.1 ст.193, ст.ст.224, 225, 292 Господарського кодексу України, Закону України "Про фінансовий лізинг і керуючись ст.ст.43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково у сумі 195 134,26грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан» (83048, м.Донецьк, вул. Артема, б.114, кім.17, , банківські реквізити не відомі) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше лізинг Україна» (02152, м. Київ, Дніпровський район, провулок Павла Тичини, 1-В, офіс «В», п/р 1000 в ПАТ «Креді ОСОБА_3», м. Київ, МФО 300379, ) 68 343,43грн. - заборгованості з лізингових платежів, 64 095,20грн. збитків, 5 705,74грн. 3% річних, 56 989,89грн. інфляційних, 2 927,01грн. на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом 10 днів з дня прийняття рішення місцевим господарським судом.

Суддя В.І. Матюхін

Повний текст рішення складено 31.08.2017р.

Надруковано примірників:

1 - до справи;

1 - позивачу;

1 - відповідачу.