ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.2017р. Справа № 905/1404/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Н.А.Паюновій, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпро

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек», м. Донецьк

про стягнення 37105 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю б/н від 17.05.2017р.

від відповідача: представник не зявився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 28.08.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м. Київ, в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек», м. Донецьк, про стягнення штрафу у розмірі 37105 грн. 00коп.

Ухвалою суду від 26.06.2017р. господарським судом Донецької області було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №905/1404/17, розгляд справи призначено на 18.07.2017р.

Ухвалою суду від 18.07.2017р. господарським судом Донецької області було відкладено розгляд справи на 21.08.2017р.

21.08.2017р. від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів до 06.09.2017р., яке було судом розглянуто, задоволено та продовжено строк розгляду спору до 06.09.2017р.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 21.08.2017р. по 28.08.2017р.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на дані залізничної накладної №53286100 від 22.12.2016р. та комерційного акту РА №015926/654/197 від 26.12.2016р. Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ст.3, 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.307 Господарського кодексу України.

Представник позивача у судових засіданнях 21.08.2017р. та 28.08.2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, в обґрунтування своїх вимог посилався на дані, зазначені у залізничній накладній №53286100 від 22.12.2016р. та комерційному акті РА №015926 від 26.12.2016р.

28.08.2017р. від позивача до суду надійшли заперечення щодо зменшення штрафу, за змістом яких останній заперечує проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.08.2017р. заперечував проти задоволення позовних вимог. 21.08.2017р. відповідачем через канцелярію суду було надано клопотання №01-1404 від 20.07.2017р. з додатками про зменшення суми штрафу, заявленого до стягнення, до однієї провізної плати. В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач посилається на нестабільне фінансове становище підприємства, розташування останнього у зоні проведення АТО і на те, що позивачу та іншим учасникам господарських відносин не було завдано жодних збитків.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТЕК» зі станції Горлівка Донецької залізниці за залізничною накладною №53286100 на станцію Кривий Ріг Придніпровської залізниці, відвантажило на адресу ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі вантажоодержувач), у напіввагоні №55120612 вантаж - дрібязок коксовий; клас крупності 0-10 мм; у вологому стані; навантаження навалом, «шапкоподібне»; вантаж марковий вапном по всій площі вагону.

При оформленні залізничної накладної №53286100 відповідачем вказано масу вантажу у напіввагоні № 55120612 нетто 51700 кг.

Правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п.28. Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На попутній станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у напіввагоні №55120612 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, про що було складено акт загальної форми №828/Ваги від 26.12.2016р.

На підставі вказаного акту загальної форми на ст. Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці було складено комерційний акт РА №015926/654/197 від 26.12.2016р. у якому зазначено, що при переважуванні вагону в статичному режимі у присутності заст. ДС Клюєва, приймальника поїздів Кокошинської, прийомоздавальника Коркоцька на справних вагонних 150 т електронно-тензометричних вагах ст. Нижньодніпровськ-Вузол, що пройшли держповірку 15.01.2016р. виявилось: вага брутто 81950 кг, тара за документом 22 300 кг, вага нетто 59 650 кг, що більше ваги, вказаної в документі на 7 950 кг. Навантаження вантажу «шапкоподібне», вище бортів на 30 см, без поглиблень. За документом значиться маркування вапном, фактично поверхня вкрита снігом, маркування не проглядається. Вагон без дверей, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вагона вага підтвердилась. ОСОБА_2 двором за штатним розкладом немає.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт РА №015926/654/197 від 26.12.2016р. підписаний належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

Відповідно до п.12. Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі Є комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено. Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Судом встановлено, що по прибутті спірного вагону на станцію призначення, працівниками залізниці в розділі «Є» комерційного акту РА №015926/654/197 від 26.12.2016р. була зроблена відмітка про те, що при перевірці вантажу 30.12.2016р. різниці проти цього комерційного акту не виявлено.

Згідно технічного паспорту ваг №14 станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 15.01.2016р.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами за визначенням статей 32-36 ГПК України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1. ст. 909 ЦК України та ч.1. ст. 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ч.2. ст. 908 ЦК України та ч.5. ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3. ст.909 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3. Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1. та ч.2. ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1. ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом РА №015926/654/197 від 26.12.2016р.

Вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Між тим, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надані жодні докази, які б свідчили про намагання оскаржити відомості викладені у комерційному акті. Наразі вантажоодержувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без будь-яких заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізних документах фактичній масі вантажу у спірному вагоні, відповідачем суду не надано.

Так, згідно з п.5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту залізниць України, штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні №55120612 складає 7421 грн. 00 коп., заявлений штраф до стягнення у розмірі 37 105, 00 коп.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст. 118, 122 Статут залізниць України.

Оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, яка є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими в частині стягнення штрафу у розмірі 37 105, 00 грн.

Стосовно клопотання відповідача за вих. №01-1404 від 20.07.2017р., у якому останній просить суд, у разі стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу зменшити його розмір до однієї провізної плати, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту п.3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.43 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За приписами п.6 розяснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

З урахуванням вищенаведеного, з огляду на всі фактичні обставини справи, беручи до уваги, що фактична маса вантажу у напіввагоні №55120612 більше ваги, визначеної у вантажовідправником у залізничній накладній №53286100, на 7950 кг, приймаючи до уваги наявність підвищеного навантаження на рухомий склад за цією відправкою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для реалізації права, передбаченого ст.83 Господарського процесуального кодексу України та відмовляє у задоволенні вищезазначеного клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек» про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 37 105 грн. 00 коп. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; ст.3, ч.3 ст. 551, ч. 2 ст. 908, ч. 1, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України; ст.ст. 233, ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Істек» (, місцезнаходження 83030, Донецька область, місто Донецьк, вулиця Тамбовська, будинок 1) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (, місцезнаходження 03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5) в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ ВП 40081237, місцезнаходження 49602, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108) штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 37 105 грн. 00 коп. та витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1600 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 28.08.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.08.2017 р.

Суддя Ю.С. Мельниченко