донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.08.2017 справа №905/169/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю; ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м. Добропілля Донецької област
на рішення господарського суду Донецької області
від13.03.2017р. (повний текст рішення підписано 20.03.2017р.)
у справі№ 905/169/17 (суддя Сковородіна О.М.)
за позовом до відповідачів:Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області 1.Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман Донецької області 2. Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м. Добропілля Донецької області
простягнення 19 677, 09 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.03.2017 у справі № 905/169/17 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман Донецької області та Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м. Добропілля Донецької області про стягнення 19 677, 09 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від №11/04/60 від 27.01.17р.)- задоволено частково: з відповідача 2 на користь позивача стягнуто суму збитків у вигляді нестачі у розмірі 19 677,09 грн. та витрати зі сплати судового збору. У задоволенні позовних вимог щодо Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман Донецької області відмовлено.

Публічним акціонерним товариством ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м. Добропілля Донецької області подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми діючого законодавства, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача 2 у спричиненні позивачу збитків.

Позивач проти апеляційної скарги заперечує та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, про що зазначив у судовому засіданні.

Відповідач 1 проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідач 2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скаргі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №905/169/17; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представників сторін; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м. Добропілля Донецької області та скасування рішення господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі №905/169/17 з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 27.02.2014р. між Публічним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (постачальник) укладено договір № УПр14/36 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору на умовах, передбачених укладеним договором постачальник зобов'язується передати, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію за марочним складом, цінах та у кількості, що зазначені у відповідних специфікаціях, які є невід'ємною частиною Договору.

Додатковою угодою №5 від 03.06.2016р. до вказаного договору сторонами внесено зміни стосовно організаційно правової форми позивача та визначено, що сторонами за договором № УПр14/36 від 27.02.2014р. є Приватне акціонерне товариство Авдіївський коксохімічний завод та Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг".

09.07.2016р. Публічне акціонерне товариство ДТЕК Добропільська ЦЗФ (вантажовідправник) на адресу Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (вантажоодержувач) у вагонах № 55740773, № 55197966, № 60749371, № 58061441 за залізничними накладними №49283989, №49283997, №49296858 зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці передало відповідачу 1 для перевезення вантаж вугілля кам'яне марки г газовий. За накладними вага вантажу у вагоні № 55740773 68000кг., у вагоні № 55197966 66000кг., у вагоні № 60749371 67000кг., у вагоні № 58061441 70000кг.

На вимогу вантажоодержувача, при прибутті вантажу на станцію призначення Авдіївка Донецької залізниці, на підставі ст.52 Статуту залізниць України, проведена перевірка ваги вантажу у спірних вагонах на справних 100-тонних електронних вагах вантажоотримувача (повірка 05.04.2016р.), якою виявлено наступне:

у вагоні № 55740773 брутто 85 900 кг, тара 24 300 кг, нетто 61600 кг, що менше вантажного документу на 6400 кг.

у вагоні № 55197966 брутто 86 100 кг, тара 23 700 кг, нетто 62400 кг, що менше вантажного документу на 3600 кг.

у вагоні № 60749371 брутто 85 900 кг, тара 23 700 кг, нетто 62200 кг, що менше вантажного документу на 4800 кг.

у вагоні № 58061441 брутто 90 200 кг, тара 23 700 кг, нетто 66500 кг, що менше вантажного документу на 3500 кг.

Вантаж прибув у технічно справних вагонах, люки, двері зачинені, витікання вантажу відсутнє. Завантаження рівномірне, висота шапки 200мм без виїмок та поглиблень. Поверхня вантажу плівкою проти видування не покривалась, вантаж маркований однією продольною борозною катка ущільнювача. При повторному зважуванні нестача вантажу підтвердилася.

За результатами переважування складено комерційні акти БН № 696723/55 від 09.07.2016р., БН № 696724/56 від 09.07.2016р., БН № 696725/57 від 09.07.2016р., БН № 696726/58 від 09.07.2016р., які підписані належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідачів завданих збитків за нестачу вантажу у розмірі 19 677,09 грн.

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобовязаний доставити довірений йому відправником вантаж у пункт призначення і видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут), накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно ч.2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України Про залізничний транспорт залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону України Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст. 26 Закону України Про залізничний транспорт обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням підтверджено комерційним актом.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній; залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Отже, залізниця вправі перевіряти дані, зазначені відправником в залізничній накладній, але не зобов'язана перевіряти масу усіх вантажів, які вона приймає до перевезення.

Згідно з пунктом "а" статті 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.00 за № 862/5083, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вугілля становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах (п. 27 Правил видачі вантажів).

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ є вантажовідправником вугільної продукції, проте, не є власником вантажу і вартість вантажу не формує. Власником вантажу, відправленого у вагонах № 55740773, № 55197966, № 60749371, № 58061441 є Приватне акціонерне товариство ДТЕК Павлоградвугілля, який на давальницькій основі передав для збагачення вугільну продукцію ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ, а потім продав збагачене вугілля ТОВ ДТЕК Трейдінг, у якого його придбав позивач. Таким чином, вартість вантажу на момент відправки визначається вартістю вантажу за рахунками №9008616 від 06.07.2016р. та №90081551 від 06.07.2016р. ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля.

Відповідно до рахунків фактур №9008616 від 06.07.2016р. та №90081551 від 06.07.2016р. загальна вартість 1 тони вугілля за накладними №49283989 та №49283997 складає 1273,20 грн. без ПДВ, вартість 1 тони вугілля за накладною №49296858 складає 1272,61грн. без ПДВ.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів вважає його арифметично вірним та погоджується з висновком суду першої інстанції, що загальна вартість нестачі, виявленої у вагонах № 55740773, №55197966, №60749371, № 58061441, з урахуванням норми природної втрати, складає 19 677,09грн.

Як зазначено вище, наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що нестача виникла не під час перевезення, оскільки комерційними актами БН № 696723/55 від 09.07.2016р., БН № 696724/56 від 09.07.2016р., БН № 696725/57 від 09.07.2016р., БН № 696726/58 від 09.07.2016р. встановлено, що вантаж прибув у технічно справних вагонах, люки, двері зачинені, витікання вантажу відсутнє, що свідчить про належне збереження вантажу перевізником.

Наведене в сукупності підтверджує відсутність вини перевізника у нестачі вантажу, у звязку з чим колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог щодо відповідача 1.

В свою чергу, факт нестачі вантажу у наведеній вище кількості за спірним перевезенням підтверджено комерційними актами.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає обгрунтованим висновок господарського суду, що нестача вантажу виникла під час завантаження вугілля вантажовідправником.

Згідно зі ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наразі, доказів відсутності вини вантажовідправника матеріали справи не містять, протилежного суду не доведено.

За таких обставин, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого суду щодо правомірності вимог Позивача про стягнення з відповідача 2 суми збитків за нестачу вантажу у розмірі 19 677,09грн.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі №905/169/17 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, Донецька область, м. Добропілля залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.03.2017 р. у справі №905/169/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

ОСОБА_3