КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа№ 910/60/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зеленіна В.О.

Пашкіної С.А.

при секретарі Позюбан А.С.

за участю представників

від позивача: Доненко І.В. за дов. № б/н від 01.02.2017р.

від відповідача: Маліхатко С.В. за дов. № 10-2017 від 01.01.2017р.

Белай С.Б. за дов. № 09-2017 від 01.01.2017р.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД"

на рішення Господарського суду м. Києва від 24.04.2017 р.

у справі № 910/60/17 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида

Електрик Дніпро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД"

про стягнення 5 915 796 грн. 98 коп.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида

Електрик Дніпро"

про зобов'язання виконати умови договору та прийняти обладнання

ВСТАНОВИВ:

03.01.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" про стягнення 5 915 796 грн. 98 коп. заборгованості за договором поставки № 361 від 29.07.2013, в тому числі: 3 925 830 грн. 93 коп. основного боргу та 1 989 966 грн. 05 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 порушено провадження у справі № 910/60/17 та справу призначено до розгляду на 13.02.2017.

02.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява у справі № 910/60/17 Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" про зобов'язання виконати умови договору та прийняти обладнання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2017 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" про зобов'язання виконати умови договору та прийняти обладнання, для спільного розгляду з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" про стягнення 5 915 796 грн. 98 коп. заборгованості за договором поставки № 361 від 29.07.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/60/17 первісний позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" безпідставно утримані кошти в розмірі 3 925 30 грн. 93 коп. та судовий збір в розмірі 58 887 грн. 46 коп. В іншій частині в позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" про зобов'язання виконати умови договору та прийняти обладнання відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/60/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах ТОВ "Таврида Електрик Дніпро" до ТОВ "АББ ЛТД" в повному обсязі. Задовольнити зустрічні позовні вимоги ТОВ "АББ ЛТД" до ТОВ "Таврида Електрик Дніпро" про зобов'язання виконати умови договору та прийняти обладнання.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 29.08.2017.

28.08.2017 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника ТОВ «Таврида Електрик Дніпро» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2017 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТОВ «Таврида Електрик Дніпро» в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник ТОВ "АББ ЛТД" в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

29.07.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" (далі - постачальник, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таврида Електрик Дніпро" (далі - покупець, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) було укладено Договір поставки № 361 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник поставляє покупцю електротехнічне обладнання, в подальшому - обладнання, за типами, ціною, технічними характеристиками та в кількості згідно з Додатком 1, який є невід'ємною частиною цього Договору, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити обладнання відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Договору ціна за одиницю обладнання вказана в Додатку 1. Загальна вартість обладнання складає 6 543 051,38 грн., крім того, податок на додану вартість складає 1 308 610,48 грн. Загальна вартість обладнання з ПДВ складає 7 851 661,86 грн.

Оплата обладнання здійснюється шляхом перерахування безпосередньо на рахунок постачальника грошових коштів у два етапи:

І етап - попередня оплата - 3 925 830,93 грн., в тому числі ПДВ - 654 305,24 грн - протягом 10 днів від дати підписання Договору обома сторонами:

ІІ етап - попередня оплата - 3 25 830,93 грн., в тому числі ПДВ - 654 305,24 грн - протягом 5 днів від дати отримання повідомлення про готовність обладнання до постачання постачальнику з заводу-виробника.

31.07.2013 позивачем за первісним позовом, на виконання умов Договору, були сплачені кошти в розмірі 3 925 830,93 грн., в якості передоплати, у відповідності до п. 2.2 вказаного правочину, що підтверджується копією платіжного доручення № 5263 від 31.07.2013, яке відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним документом, а відповідно і належним та допустимим доказом факту перерахування позивачем за первісним позовом відповідачу за первісним позовом коштів в якості передоплати за поставку обладнання відповідно до умов Договору.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що постачальник постачає обладнання за цим Договором не пізніше ніж 30 тижнів від дати отримання попередньої оплати за І етапом (за умови виконання п. 2.3.), але за умови, що в цей же строк отримає попередню оплату за ІІ етапом (за умови виконання пункту 2.3).

Відповідно до пункту 3.3 Договору якщо постачальник передбачає, що обладнання не буде поставлено у встановлені строки, він має письмово повідомити покупця, вказавши причини та нову дату поставки. Сторони мають підписати Додаткову угоду, у якій встановити нові дати поставки.

Позивач за первісним позовом зазначив, що відповідно до визначених умов Договору, поставка обладнання мала відбутись до 27.02.2014, за умови здійснення позивачем за первісним позовом доплати за ІІ етапом та доплат, пов'язаних із коригування курсової різниці. В свою чергу, доплата за другим етапом безпосередньо пов'язана із виконанням відповідачем за первісним позовом свого обов'язку у відповідності до пункту 2.2 Договору, щодо направлення повідомлення про готовність обладнання до постачання постачальнику із заводу-виробника.

Таким чином, позивач за первісним позовом зазначає суду про те, що враховуючи прострочення в поставці обладнання більш ніж на три місяці, непогодження сторонами нових строків поставки в порядку пунктів 3.2., 3.3. Договору шляхом укладання Додаткової угоди, та фактичну відмову відповідача за первісним позовом від Договору та виконання взятих на себе зобов'язань, сплив строку дії Договору, істотною зміною обставин (в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане) (прив'язка вартості обладнання до курсу національної валюти гривні до Євро, який на дату подання цього позову змінився) підстава для володіння відповідачем за первісним грошовими коштами в розмірі 3 925 830,93 грн. відпала.

01.02.2016 позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з письмовою вимогою № 48, копія якої наявна в матеріалах справи, в якій позивач за первісним позовом запропонував відповідачу за первісним позовом повернути кошти в розмірі 3 925 830,93 грн. через відсутність підстав для користування ними.

Вказану вимогу відповідач за первісним позовом отримав 08.02.2016, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 Цивільного кодексу України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604 - 607, 609 Цивільного кодексу України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Відповідачем за первісним позовом не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача за первісним позовом, а тому, спираючи на вищевказане та те, що обладнання не було поставлено відповідачем за первісним позовом у визначений законом строк, підстави для володіння постачальником грошовими коштами попередньої оплати у розмірі 3 925 830,93 грн. станом на поточну дату не існує, оскільки між сторонами Договору не було укладено Додаткової угоди, якою було б змінено строки поставки обладнання.

А тому, на думку колегії суддів, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовна вимога первісного позову про стягнення з відповідача за первісним позовом збережених ним без достатньої правової підстави коштів в розмірі 3 925 830,93 грн. підлягає задоволенню.

Також , позивач за первісним позовом просив суд у своєму первісному позові стягнути з відповідача за первісним позовом розмір відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 1 989 966,05 грн. з посиланням на ст. ст. 530, 693, 536, 1048 Цивільного кодексу України та статті 232 Господарського кодексу України.

Частиною другою статті 1214 Цивільного кодексу України з посиланням на статтю 536 цього Кодексу передбачено нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами у випадку безпідставного одержання чи збереження грошей.

За змістом статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір таких процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 8 Цивільного кодексу України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами внаслідок припинення договору поставки і безпідставного збереження грошових коштів, не дає підстав для висновку, що такі правовідносини подібні за змістом, а тому відсутні підстави для застосування аналогії закону, передбаченої статтею 8 Цивільного кодексу України.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача за первісним позовом відсотків за користування коштами в розмірі 1 989 966,05 грн. задоволенню не підлягають.

Позивач за зустрічним позовом просить суд зобов'язати відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним позовом) виконати умови Договору, а саме, прийняти поставлене обладнання.

Як вже зазначалось вище, за умовами Договору, а саме, за пунктом 3.2 Договору постачальник постачає обладнання за цим Договором не пізніше ніж 30 тижнів від дати отримання попередньої оплати за І етапом (за умови виконання п. 2.3.), але за умови, що в цей же строк отримає попередню оплату за ІІ етапом (за умови виконання п. 2.3).

Відповідно до пункту 3.3 Договору якщо постачальник передбачає, що обладнання не буде поставлено у встановлені строки, він має письмово повідомити покупця, вказавши причини та нову дату поставки. Сторони мають підписати Додаткову угоду, у якій встановити нові дати поставки.

09.12.2013 позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача за зустрічним позовом із повідомленням про готовність вантажу.

Проте, відповідач за зустрічним позовом заперечує факт отримання вказаного повідомлення.

Абзацом 27 пункту 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, (далі - Правила) передбачено, що документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

У відповідності до пункту 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення (п. 59 Правил).

Згідно з пунктом 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Позивачем за зустрічним позовом, в супереч статтям 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не було надано жодного доказу на підтвердження направлення відповідачу за зустрічним позову повідомлення.

Позивачем за зустрічним позовом надана суду копія повторного повідомлення про готовність обладнання вих. № 1043 від 12.05.2014, до якого долучена копія рекомендованого повідомлення про вручення відправлення, опис вкладення у цінний лист № 3510981 та фіскальний чек.

Враховуючи відсутність доказів направлення позивачем за зустрічним позовом, повідомлення про готовність вантажу від 09.12.2013, місцевий суд взяв до уваги лише повторне повідомлення про готовність обладнання вих. № 1043 від 12.05.2014, проте, таке повідомлення було направлено з порушенням строків, встановлених Договором, а Додаткової угоди про продовження строків поставки обладнання між сторонами не укладалось, що не заперечується сторонами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/60/17 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АББ ЛТД" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.04.2017 у справі № 910/60/17 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/60/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді В.О. Зеленін

С.А. Пашкіна