ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2017р. Справа № 914/1389/17

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу

за позовом: Приватного підприємства Тенісний клуб ТЕН, м.Львів,

до відповідача: Львівської міської ради, м.Львів,

про визнання незаконною (недійсною) ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017р. №1503.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_1 - представник;

Від відповідача: не зявився.

Суть спору: Приватне підприємство Тенісний клуб ТЕН звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Львівської міської ради про визнання незаконною (недійсною) ухвали Львівської міської ради від 09.02.2017р. №1503.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що він за умовами договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд) від 28.07.2010р. №Ш-7572-10 укладеного з управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, отримав в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 99,4 кв.м., позначені у технічній документації під літерами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Болгарська, буд. 4, що перебувають на балансі ЛКП "Львівский Центральний парк культури і відпочинку ім.Б.Хмельницького" і належать територіальній громаді м.Львова. Термін оренди сторони визначили з 28.07.2010р. до 31.05.2015р. Цільове призначення об'єкта оренди: для обслуговування тенісних кортів.

18.07.2013р. Львівської міською радою було прийнято ухвалу №2562 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу».

Відповідно до п.20 додатку до ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562, за заявою Приватного підприємства «Тенісний клуб «ТЕН», до переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу було включено нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 99,4 кв.м., які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Болгарська, буд. 4.

Однак ухвалою від 09.02.2017р. №1503 Львівська міська рада внесла зміни до своєї ухвали від 18.07.2013р. №2562, а саме вилучено п.20 додатку щодо включення до переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 99,4 кв.м., які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Болгарська, буд. 4.

Позивач вважає, що такі дії відповідача спрямовані на позбавлення позивача права на приватизацію орендованого ним комунального майна, оскільки в оскаржуваній ухвалі не зазначено обставини якими викликана необхідність її прийняття, що є порушенням Регламенту Львівської міської ради, а в силу положень Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" представницькі органи місцевого самоврядування не наділені правом змінювати або скасовувати свої рішення про включення об'єктів комунального майна до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу. Тому позивач просить суд визнати незаконною (недійсною) ухвалу Львівської міської ради від 09.02.2017р. №1503.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 10.07.2017року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 25.07.2017року.

В судове засідання 25.07.2017р. зявився представник позивача. Відповідач не забезпечив явки уповноваженого представника, подав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням представника в іншому судовому засіданні.

Розгляд справи було відкладено на 29.08.2017р.

В судове засідання 29.08.2017р. зявилися представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи. Представник відповідача в усних поясненнях позовні вимоги заперечив, однак письмового відзиву на позов не подав, просив суд відкласти розгляд справи для надання можливомсті підготувати відзив.

В судовому засіданні 29.08.2017р. оголошувалась перерва до 30.08.2017р.

Також представник відповідача 29.08.2017р. після судового засідання подав клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

В судове засідання 30.08.2017р. зявився представник позивача. Відповідач не забезпечив явки уповноваженого представника в судове засідання, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.

Судом було розглянуто клопотання відповідача про залучення третьої особи.

У поданому клопотанні відповідач обгрунтовуючи необхідність залучення управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, посилається на те, що відповідно до ухвали Львівської міської ради від 22.07.2016 року №777 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста, у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах, виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності належить до Департаменту економічної розвитку Львівської міської ради, а саме управлінню комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 02.12.2016 року №1125 «Про затвердження Положення про управління комунальної власності Львівської міської ради та його структури у новій редакції» до компетенції управління належить організація та забезпечення проведення приватизації (продажу) майна, що належить до комунальної власності міста.

На думку представника рішення у справі може вплинути на права та обов'язки управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, оскільки управління виступає продавцем комунального майна, а у випадку, якщо позов ПП «Тенісний клуб «ТЕН» до Львівської міської ради буде задоволено, то це вплине на долю договору купівлі-продажу, який укладається в разі включення об'єкта до переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу.

Відповідно до ст.27 ГПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Як зазначено в п. 1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського

процесуального кодексу України судами першої інстанції», у вирішенні питання щодо наявності юридичного інтересу у третьої особи, суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Позивачем як мотиви залучення третьої особи вказано тільки те, що у випадку задоволення даного позову, це вплине на долю договору купівлі-продажу, який укладається в разі включення об'єкта до переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, які підлягають приватизації способом викупу.

Однак відповідачем не доведено, що у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи управління буде наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, окрім тих які покладені на нього в силу норм чинного законодавства щодо процедури викупу.

З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради слід відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

28.07.2010 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (орендодавець) та Приватним підприємством Тенісний клуб ТЕН (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-7572-10 за умовами якого позивач отримав в строкове платне користування нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 99,4 кв.м., позначені у технічній документації під літерами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Болгарська, буд. 4, що перебувають на балансі ЛКП "Львівский Центральний парк культури і відпочинку ім.Б.Хмельницького" і належать територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності на підставі рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих від 01.08.1974р. № 420.

Термін оренди сторони визначили з 28.07.2010р. до 31.05.2015р. Цільове призначення об'єкта оренди: для обслуговування тенісних кортів.

18.07.2013р. Львівської міською радою було прийнято ухвалу № 2562 «Про затвердження переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу».

Відповідно до п.20 додатку до ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562, за заявою Приватного підприємства «Тенісний клуб «ТЕН», до переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу було включено нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 99,4 кв.м., які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Болгарська, буд. 4.

26.12.2013р. між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (замовник), ТОВ "Периметр" (Суб'єкт оціночної діяльності), та ПП «Тенісний клуб «ТЕН» (Платник) був укладений тристоронній Договір № 326-П про проведення незалежної оцінки об'єкта приватизації шляхом викупу. Згідно умов даного договору за дорученням замовника виконавець зобовязався виконати а платник оплатити послуги по оцінці майна з метою визначення вартості обєкта приватизації за адресою: м.Львів, вул. Болгарська,4

Суб'єкт оціночної діяльності виконав роботи з оцінки об'єкта приватизації, надавши Платнику підписаний та скріплений власною печаткою Акт приймання-передачі робіт з незалежної оцінки майна у формі висновку про вартість майна, який не містить інформації про дату і номер наказу УКВ про його затвердження.

Однак ухвалою від 09.02.2017р. №1503 Львівська міська рада внесла зміни до своєї ухвали від 18.07.2013р. №2562, а саме вилучено п.20 додатку щодо включення до переліку обєктів комунальної власності м.Львова, що підлягають приватизації способом викупу нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 99,4 кв.м., які розташовані за адресою: м.Львів, вул. Болгарська, буд. 4.

Позивач вважає, що такі дії відповідача спрямовані на позбавлення позивача права на приватизацію орендованого ним комунального майна, оскільки в оскаржуваній ухвалі не зазначено обставини якими викликана необхідність її прийняття, що є порушенням Регламенту Львівської міської ради, а в силу положень Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" представницькі органи місцевого самоврядування не наділені правом змінювати або скасовувати свої рішення про включення об'єктів комунального майна до переліку об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу. Тому позивач просить суд визнати незаконною (недійсною) ухвалу Львівської міської ради від 09.02.2017р. №1503.

В Основному Законі України передбачено форми та засоби реалізації права територіальних громад на місцеве самоврядування і вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території (частина перша статті 144). На основі цього положення Конституції України в Законі визначено, що у формі рішень рада приймає нормативні та інші акти (частина перша статті 59). Проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27 грудня 2001 року N 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року N 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини) (п.4 Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі № Справа N 1-9/2009).

Відповідно до п.30 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна.

Відповідно до положень ст1 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають:

- продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни);

- продажу за конкурсом.

- викупу.

З прийняттям рішення про включення обєкта до одного з переліків, зазначених у частині першій цієї статті, стосовно нього застосовуються обмеження та вимоги, визначені частиною пятою статті 12 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Таким чином повноваження представницьких органів місцевого самоврядування у сфері приватизації комунального майна вичерпуються розглядом та затвердженням переліків майна, що підлягає приватизації.

Згідно п.5 згаданого Рішення Конституційного Суду України, Конституційний Суд України зазначає, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. у справі № Справа N 1-9/2009).

Слід зазначити, що ухвала Львівської міської ради №1503 від 09.02.2017р. Про внесення змін до ухвали міської ради від 18.07.2013р. №2562 Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу не містить жодних обґрунтованих підстав вилучення пункту 20 додатку, що суперечить пп.6 п. 6.1 ст. 33 Регламенту Львівської міської ради згідно якого мотивуюча частина ухвали повинна містити посилання на закони, інші нормативні акти та документи, обставини, якими викликана необхідність прийняття ухвали.

Більше того, оскаржуваною ухвалою відповідач вилучив пункт 20 вибірково, беручи до уваги те, що інші пункти додатка до ухвали від 18 липня 2013 року №2562 прийняті в аналогічному порядку.

З наведеного випливає, що ухвала Львівської міської ради від 09.02.2017р. №1503 «Про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562 Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу» суперечить чинному законодавству, оскільки відповідач, як орган місцевого самоврядування не наділений правом змінювати або скасовувати свої рішення про включення обєктів комунального майна до переліку обєктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Суд також звертає увагу на те, що ухвала Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562 Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу вже була предметом судового розгляду. Постановою Галицького районного суду міста Львова від 17.04.2014р. у справі № 461/278/14-а адміністративний позов Управління комунальної власності Львівської міської ради задоволено, визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562 Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу в частині затвердження пунктів 20 та 29 додатку до ухвали.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014р. апеляційні скарги Приватного підприємства "Тен" та Львівської міської ради задоволено, постанову Галицького районного суду міста Львова від 17.04.2014р. у справі №461/278/14-а скасовано та прийнято нову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.06.2016р. касаційну скаргу Управління комунальної власності Львівської міської ради залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014р. без змін.

Законність ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562 підтверджена також судовим рішенням у справі №914/3265/16.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. ст.28, 33 ,43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити повністю.

2. Визнати незаконною (недійсною) ухвалу Львівської міської ради від 09.02.2017р. №1503 «Про внесення змін до ухвали Львівської міської ради від 18.07.2013р. №2562 Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності м. Львова, що підлягають приватизації способом викупу»

3. Стягнути з Львівської міської ради (79008, м.Львів, пл.Ринок, 1, ідентифікаційний код: 04055896) на користь Приватного підприємства «Тенісний клуб «ТЕН» (79011, м.Львів, вул. Болгарська,4, ідентифікаційний код 33073568) -1600,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повне рішення складено 04.09.2017р.

Суддя Запотічняк О.Д.