ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017 справа № 913/1031/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 не зявився ОСОБА_5, за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство, м. Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення Господарського суду Луганської області
від07.06.2017
у справі№ 913/1031/16 (суддя Іванов А.В.)
за позовомДержавної екологічної інспекції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області
доДержавного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство, м. Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 41 586, 76 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство про стягнення збитків у сумі 41586 грн. 76 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 06.12.2016 у справі №913/1031/16 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі №913/1031/16 апеляційна скарга Державної екологічної інспекції у Луганській області залишена без задоволення, рішення господарського суду Луганської області від 06.12.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2017 у справі №913/1031/16 касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Луганській області задоволено частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 та рішення господарського суду Луганської області від 06.12.2016 у справі №913/1031/16 скасовано, а справу направлено для нового розгляду.

При скасуванні вищезазначених судових актів Вищий господарський суд України в постанові від 10.04.2017 зазначив, зокрема, що висновки попередніх судових інстанцій щодо неправомірності проведення Держекоінспекцією у Луганській області планової перевірки дотримання ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" вимог природоохоронного законодавства не можуть бути покладені в основу судових рішень, оскільки перевірка правомірності таких дій до компетенції господарських судів не віднесено.

Вищий господарський суд України також зазначив, що висновки місцевого господарського суду щодо відсутності вини відповідача недостатньо обґрунтовані та передчасні, так як ним не звернуто уваги та не надано відповідної правової оцінки конкретним обставинам справи, зокрема, факту притягнення до адміністративної відповідальності працівника ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство", що підтверджується протоколом про адміністративне стягнення №000347 від 10.12.2015, постановою про накладення адміністративного стягнення №000347 від 10.12.2016. Про вказані обставини Держекоінспекція у Луганській області зазначала у апеляційній скарзі, проте, відповідні доводи позивача не було спростовано аргументованими висновками суду апеляційної інстанції.

Крім того, при ухваленні судових рішень, попередніми судовими інстанціями, не надано належної правової оцінки твердженням позивача про те, що у період проведення перевірки територія проведення антитерористичної операції не була визначена законодавчо, з урахуванням зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р.

За наслідками нового розгляду справи, господарським судом Луганської області прийнято рішення від 07.06.2017р., яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство на користь держави збитки у розмірі 41586,76 грн., які підлягають перерахуванню на балансовий рахунок №0267 спеціального фонду місцевого бюджету Мирнодолинської селищної ради Попаснянського району Луганської області.

Стягнуто з Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство на користь Державної екологічної інспекції у Луганській області судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято без врахування усіх обставин справи. Так, на думку заявника апеляційної скарги, протокол про адміністративне правопорушення та постанова про накладання адміністративного стягнення не є належним та допустимим доказом у справі. Державне підприємство «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» фактично було позбавлено права на оскарження постанови про накладання адміністративного стягнення № 000347 від 10.12.2015р., якою було визнано лісничого Борівського лісництва ДП «Сєвєродонецьке ЛМГ» ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.64 КУпАП. Крім того, вважає, що місцевим господарським судом не взято до уваги письмовий виступ представника відповідача, щодо вимог позивача перерахувати стягнуті кошти на певний балансовий рахунок.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.06.2017 порушено апеляційне провадження по справі № 913/1031/16.

18.07.2017 та 28.08.2017 від Державної екологічної інспекції у Луганській області на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представників та просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 23.08.2017 у звязку з перебуванням судді Москальової І.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/1031/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 23.08.2017 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий по справі суддя Склярук О.І., судді Сгара Е.В., Будко Н.В.

В судових засіданнях представник заявника апеляційної скарги наполягав на її задоволенні. Просив рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача у судові засідання не зявлялися. Про час та місце проведення судових засідань були повідомлені належним чином. Враховуючи наявність клопотання від позивача про розгляд справи без участі його представників, судова колегія вважає за можливим розглянути справу за участю представника відповідача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представника відповідача, судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, Наказом Державної екологічної інспекції у Луганській області від 01.10.2015 №109/01-01-01 було затверджено Перелік субєктів господарювання, щодо яких будуть проведені планові заходи зі здійснення державного (нагляду) контролю, до якого було включено і відповідача - Державне підприємство Сєвєродонецьке лісомисливське господарство.

Позивач повідомленням №465/01-04-14 від 10.11.2015 повідомив відповідача про проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Згідно направлення на проведення планової перевірки Державного підприємства Сєвєродонецьке лісомисливське господарство від 24.11.2015 №497/01-04-14, вказана перевірка відбуватиметься з 25.11.2015 по 11.12.2015.

В період з 26.11.2015 по 11.12.2015 Державна екологічна інспекція у Луганській області провела планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства державним підприємством "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство".

11.12.2015 за результатами проведення перевірки було складено акт №98, яким зафіксовано факт самовільної вирубки 13 дерев та 7 пнів дерев у кварталі 95 виділ 19 Борівського лісництва ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство", самовільної вирубки 11 дерев у кварталі 95 виділ 20, самовільної вирубки 40 дерев у кварталі 85 виділ 9 невстановленими особами.

10.12.2015 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Луганської області складено протокол №000347 про адміністративне правопорушення стосовно лісничого Борівського лісництва ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" ОСОБА_6, якого постановою від 10.12.2015 №000347 притягнуто до відповідальності за ст.64 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.105 Лісового кодексу України та накладено штраф у розмірі 136,00грн., який був сплачений лісничим 16.12.2015.

04.05.2016 інспекція направила ДП "Сєвєродонецьке лісомисливське господарство" претензію №168/01-03-19 про добровільне відшкодування збитків, завданих державі унаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства в сумі 41586,76грн., розрахованих відповідно до "Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665.

У звязку з відмовою відповідача від добровільного відшкодування збитків, Державна екологічна інспекція у Луганській області звернулася до господарського суду з відповідним позовом.

Як зазначалося вище, рішенням по справі, позовні вимоги задоволено повністю. Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Судова колегія відповідно до приписів ст.101 ГПК України повторно розглянувши справу зазначає наступне.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень (п.5 ст.64 Лісового кодексу України).

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Стаття 107 Лісового кодексу України зобов'язує підприємства, установи, організації і громадян відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За порушення лісового законодавства дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність несуть винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, вина яких встановлена у законному порядку (ч.ч.1, 2 ст.105 Лісового кодексу).

Судова колегія враховує, що відшкодування шкоди, яка заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто, деліктною відповідальністю.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної чи фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст.1166 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, позадоговірна (деліктна) відповідальність настає при існуванні складу правопорушення, що включає наступні елементи: протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між ними, та вини заподіювача шкоди.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обовязку з відшкодування збитків.

При цьому саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданих збитків та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які повинні нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання згаданих обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок та пошкодження дерев.

Саме така правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України по справі №927/499/16 від 28.02.2017.

Цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів, а також постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обовязків. Протиправна бездіяльність таких осіб полягає у незабезпеченні працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України по справі №927/848/16 від 08.02.2017.

Державне підприємство Сєвєродонецьке лісомисливське господарство створено з метою, зокрема, ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів (п.3.1. Статуту).

Основними напрямками діяльності підприємства є, зокрема, охорона лісів і захист лісонасаджень від незаконних порубів (п. 3.2.9 Статуту).

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, також приходить до висновку, що в діях відповідача наявні всі елементи складу цивільного правопорушення.

Протиправна бездіяльність полягає у не виявленні факту самовільної рубки та не направленні матеріалів правоохоронним органам для встановлення винних осіб.

Факт заподіяння шкоди позивачу та її розмір підтверджується ОСОБА_5 Державної екологічної інспекції у Луганській області №98 від 11.12.2015 (а.с.8-14 т.1).

Причинний зв'язок полягає в тому, що через незабезпечення лісничим охорони і захисту лісу, відбулось самовільне вирубування дерев.

Вина полягає в тому, що відповідальна особа, а саме лісничий ДП Сєвєродонецьке ЛМГ через неналежне виконання своїх повноважень допустив незаконне вирубування дерев.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, лісничим Борівського лісництва ДП Сєвєродонецьке лісомисливське господарство ОСОБА_6 було сплачено штраф у розмірі 136,00 грн., який накладено постановою №000347 від 10.12.2016, що підтверджено чеком №4539 від 16.12.2015. З чого можна дійти висновку про факт визнання працівником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

З огляду на вищенаведене, доводи відповідача про те, що позивачем не доведено елементи складу цивільного правопорушення не підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується твердження відповідача, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок субєктів господарювання, що здійснюють у зоні проведення антитерористичної операції, судова колегія зазначає.

Оскільки, 05.11.2014 розпорядженням Кабінету Міністрів України №1079-р зупинено дію розпорядження №1053-р від 30.10.2014, то у період проведення перевірки територія проведення антитерористичної операції не була визначена законодавчо.

Твердження заявника апеляційної скарги, що місцевим господарським судом не було взято до уваги виступ представника відповідача, в якому зазначено, що позивач не правильно визначив отримувача грошових коштів спростовується текстом рішення.

Так, місцевий господарський суд, з цього приводу зазначив наступне.

Згідно з ч.1 ст.47 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі бюджету Автономної Республіки Крим та відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема, частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством (п.б ч.2 ст.47 цього Закону).

Згідно з п. ч.4 ст.47 цього Закону Державний фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється також, зокрема, за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством.

Згідно з п.7 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. А згідно з п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заявником апеляційної скарги не доведено наявність обставин, з якими закон повязує можливість скасування або зміни рішення місцевого господарського суду, у звязку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення по справі залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сєвєроднецьке лісомисливське господарство» м. Сєвєродонецьк на рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/1031/16 від 07.06.2017 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області у справі № 913/1031/16 від 07.06.2017 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття та може бути оскаржена на адресу Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3

Надруковано: 5 прим.:

1 позивачу, 1 відповідачу

1 у справу, 1 ДАГС, 1 ГСЛО