ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р. Справа № 925/968/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхіммаш" до Дочірнього підприємства "Жашківський машинобудівний завод" (ПАТ НВП "Більшовик") про стягнення 1 050 756,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1 050 756,83 грн. з них: 485 000,00 грн. залишку основного боргу, 508 077,60 грн. інфляційних втрат, 57 679,23 грн. як 3% річних на підставі договору поставки № 27061 від 27.06.2013, укладеного між сторонами.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, направленим відзивом від 30.08.2017 в позові просить суд відмовити повністю, а також просить суд застосовувати строк позовної давності.

Заявлене клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи ПАТ НВП "Більшовик" суд відхилив, оскільки заявник не вказав, з яких підстав на права та обов"язки цього підприємства щодо однієї із сторін спору, вплине судове рішення у справі. Відповідач та ПАТ НВП "Більшовик" є окремими юридичними особами, які самостійно відповідають за своїми зобов'язаннями.

Суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності представника відповідача на підставі ст. 75 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається наступне:

27.06.2013 між товариством з обмеженою відповідальністю "Промхіммаш" (далі - Покупець, позивач по справі) та дочірнім підприємством "Жашківський машинобудівний завод "ПАТ НВП "Більшовик" (далі - Покупець, відповідач по справі) було укладено договір поставки № 27061 (а.с. 8-9) у відповідності до якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупця, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язався прийняти та оплатити обладнання у кількості, асортименті, ціні та на суму, що визначаються у специфікації, яка є невід'ємною частиною даного договору (п. 1.1. договору).

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, але до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п. 7.1. договору).

Зазначені договірні відносини по своїй правовій природі мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 Цивільного кодексу України).

До відносин поставки застосовуються положення про договори купівлі-продажу, якщо це не суперечить суті договору.

Загальні умови виконання господарських зобовязань визначені ст. 193 Господарського кодексу України, згідно з якою суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначена стаття узгоджується з приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.ст. 599 та 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, в силу ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Загальна сума договору складається з вартості Товару, яка погоджується Сторонами та визначається у специфікації, і складає: 498000,00 грн. (чотириста дев'яносто вісім тисяч гривень 00 коп.) у тому числі ПДВ 20 % - 83000,00 грн. (вісімдесят три тисячі гривень 00 коп.) (п. 2.1. договору).

За твердженням позивача, згідно Специфікації № 1 (а.с.10) відповідачу було поставлено камеру РС-250 (до гумозмішувача) на суму 498000,00 грн. (чотириста дев'яносто вісім тисяч гривень 00 коп.) у тому числі ПДВ 20 % - 83000,00 грн. (вісімдесят три тисячі гривень 00 коп.), що підтверджується видатковою накладною № 20 від 27 червня 2013 року (а.с. 11) та довіреністю № 140 від 27 червня 2013 року виданою на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 12-13).

Заперечень проти неотримання товару чи його неналежної якості на суму 498 000,00 грн. відповідач суду не надав. За загальним правилом, право власності на товар переходить до покупця з моменту передачі товару або передачі товаро - супровідних документів на нього.

Відповідно до п. 2.2. Договору Покупець сплачує Продавцю вартість Товару шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в порядку і в терміни, які погоджені Сторонами в Специфікація, але не пізніше 60 днів з дня відвантаження товару. Обов'язки по оплаті вважаються виконаними в разі 100 % надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця.

Відповідач здійснив частковий розрахунок за поставлений товар в сумі 13 000,00 грн., що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача ( а.с. 14) із посиланням на накладну, за якою було отримано товар.

Суд не приймає заперечення відповідача про те, що кошти в сумі 13000,00 грн. він за товар не сплачував, оскільки немає доказів, що цей платіж від імені відповідача провела уповноважена особа, а кошти зараховані не на той рахунок позивача, який вказано у договорі між сторонами. Суд враховує, що перерахування цих коштів підтверджено банківською випискою, призначення платежу стосується умов договору між сторонами. Також відповідач не надав доказів, що він вимагав від позивача повернення цих коштів як помилково сплачених. В підписаному обома сторонами акті звіряння розрахунків (а.с. 15) сума боргу відповідача перед позивачем фігурує за мінусом 13000,00 грн., сплату яких відповідач заперечує.

З урахуванням заявленого клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, заперечення відповідача з приводу проведення ним часткової оплати за товар суд розцінює як намір знецінити доказ про переривання строку позовної давності шляхом часткового виконання зобов'язання, що є наміром ухилитися від розрахунків із позивачем.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 485 000,00 грн., (498 000,00 - 13 000,00), що також підтверджується підписаним обома сторонами актом звіряння № 2 від 15 вересня 2016 року.

У відповідності до умов п. 2.2. договору за товар відповідач повинен сплатити позивачу 498 000,00 грн. не пізніше 60 днів з дня відвантаження товару, тобто, до 27 серпня 2013 року.

Строк виконання даного зобов'язання вже є таким, що настав, доказів його повного виконання відповідачем не надано, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 485 000,00 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 508 077,60 грн. інфляційних втрат та 57 679,23 грн. 3 % річних за прострочення розрахунків, що нараховані у період з 27.08.2013 по 01.08.2017.

Дані вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного:

В силу вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив нарахування позивачем інфляційних в сумі 508 077,60 грн. та 57 679,23 грн. 3 % річних за період з 27.08.2013 по 01.08.2017 з використанням програми Ліга-Закон, встановив, що за обраний позивачем період розмір інфляційних становить 597 061,98 грн., а 3% річних - 58 736,71 грн. Однак позивач в цій частині позовні вимоги не збільшив, а тому суд погоджується із розрахунками позивача, викладеними у позові.

Доказів сплати інфляційних та процентів річних відповідач суду не надав, тому до стягнення з відповідача на користь позивача належить 508 077,60 грн. інфляційних та 57 679,23 грн. як 3 % річних за період з 27.08.2013 по 01.08.2017.

Клопотання відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності суд відхиляє, оскільки у відповідності до ч. 1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Обставиною, яка перериває перебіг позовної давності, є часткова сплата відповідачем боргу за товар у сумі 13 000,00 грн. 08.10.2014 року. З цієї дати почався новий перебіг трирічного строку позовної давності, що триває до 08.10.2017 року.

Отже позивач не пропустив строк позовної давності ні по основному боргу, ні по стягненню інфляційних та 3% річних за прострочення розрахунків.

Докази проведення повного розрахунку за позовними вимогами у справі відсутні.

Суд вважає, що позивач довів наявність порушеного права та обґрунтованість підстав для задоволення позовних вимог, а тому позов підлягає до повного задоволення.

На підставі ст. 49 ГПК України, при задоволенні позову з відповідача на користь позивача слід стягнути 15 761,35 грн. судового збору.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Жашківський машинобудівний завод" (ПАТ НВП "Більшовик") ідентифікаційний код 05767284, Черкаська область, м. Жашків, вул. Маслозаводська, 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промхіммаш" (ідентифікаційний код 37936615, м. Київ, проспект Соборності,15 оф. 601) -- 485 000,00 грн. залишку основного боргу, 508 077,60 грн. інфляційних втрат, 57 679,23 грн. як 3% річних на підставі договору поставки № 27061 від 27.06.2013 та 15 761,35 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 04 вересня 2017 року

Суддя Н.М. Спаських