ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа № 923/204/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Мишкіної М.А., Величко Т.А.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю,

від відповідача не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства "ЛІДЕР АГРІ"

на рішення господарського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року

у справі №923/204/17

за позовом Приватного підприємства "БІЗОН-ТЕХ 2006",

до Фермерського господарства "ЛІДЕР АГРІ",

про стягнення заборгованості в сумі 796 013,52 грн. за договором поставки

Встановила:

У березні 2017 року Приватне підприємство «БІЗОН-ТЕХ 2006» звернулося до господарського суду Херсонської області із позовною заявою до Фермерського господарства «ЛІДЕР АГРІ» про стягнення з останнього 796 013,52 грн., що складається з 510 935,63грн. основного боргу, 94 328,30грн. індексації ціни товару, 102 187,12грн. штрафу, 88 562,47грн. процентів та витрат по сплаті судового збору.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнено з Фермерського господарства ЛІДЕР АГРІ на користь Приватного підприємства БІЗОН-ТЕХ 2006 основний борг в сумі 510935,63 грн., 94328,30 грн. індексації ціни товару, 102187,12 грн. штрафу, 88562,47 грн. процентів та 11940,21 грн. судового збору.

Зазначене судове рішення мотивовано обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у сумі 510935,63грн., 94328,30грн. суми індексації ціни товару, 102187,12грн. штрафу та 88562,47грн. суми процентів.

Не погоджуючись із вказаним вище судовим рішенням, ФГ «ЛІДЕР АГРІ» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду Херсонської області від 25.04.2017 в частині стягнення штрафу в сумі 102187,12грн., зменшивши його розмір до 1000грн.

Апеляційна скарга мотивована наступним.

Фермерське господарство «ЛІДЕР АГРІ» не заперечує наявності заборгованості та погоджується з рішенням суду в частині стягнення з підприємства наступних коштів: 510935 грн. 63 коп. основного боргу; 94328 грн. 30 коп. індексації ціни товару; 88562 грн. 47 коп. 48 % річних, однак заперечує проти стягнення 102187 грн. 12 коп. штрафу, та відповідно розміру стягнених судових витрат.

Представником Відповідача подавалася до господарського суду Херсонської області заява про відкладення судового розгляду для ознайомлення з матеріалами справи.

Скаржник зазначає, що справу було відкладено до 25 квітня 2016 року, проте про відкладення розгляду справи його повідомлено не було в передбачений Господарським процесуальним кодексом України спосіб.

Оскаржуване судове рішення прийнято за відсутності представника Відповідача, чим порушено його право на захист.

На думку скаржника, при визначенні розміру підлягаючого до стягнення з відповідача штрафу суду необхідно було виходити із урахування інтересів обох сторін, засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права.

Нарахована ПП Бізон-Тех 2006 сума штрафу у зв'язку з порушенням ФГ «Лідер Агрі» своїх грошових зобов'язань за договором, є непропорційною розміру позовних вимог про стягнення основного боргу. Можливі негативні наслідки і впливи на діяльність позивача від порушення ФГ «Лідер Агрі» своїх грошових зобов'язань є нетривалими і в значній мірі компенсуються підлягаючими стягненню з відповідача відповідними нарахуваннями на прострочені суми, зокрема, сум індексації ціни товару та 48 % річних.

Відповідач зазначає, що вказане вище він мав намір просити суд урахувати, як виняткові обставини, які мають істотне значення і дають право суду зменшити розмір штрафу, виходячи із положень ч.З ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.З ч.і ст. 83 ГПК України.

Неповідомлення Відповідача про судовий розгляд справи позбавило змоги посилатися на дані норми та обставини.

06 червня 2017 року до суду від Приватного підприємства «БІЗОН ТЕХ 2006» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення господарського суду Херсонської області від 25.04.2017 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач зазначає, що апеляційна скарга відповідача не містить жодних доводів або посилань на обставини, що могли б свідчити про можливість чи необхідність зменшення розміру стягнутого судом першої інстанції штрафу.

Позивач також зазначає, що в своїй апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, обґрунтовуючи це твердження тим, що справу було розглянуто за його відсутності.

Інших доводів, обґрунтувань або посилань на норми законодавства України, які б свідчили про незаконність та необґрунтованість рішення відповідачем не наведено.

14.08.2017 до суду від ПП «БІЗОН ТЕХ» надійшли додаткові пояснення у справі.

У судове засідання 15.08.2017 представник скаржника не зявився.

Представник позивача в засіданні суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вимоги, викладені в ній безпідставними, а рішення господарського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається із матеріалів справи, між Приватним підприємством БІЗОН-ТЕХ 2006 (постачальник) та Фермерським господарством ЛІДЕР АГРІ (покупець) укладено Договір поставки № КХ-49 від 14.03.2016 року, в якому сторони домовились, що у порядку, строки та на умовах, визначених цим Договором і Специфікаціями до нього, позивач зобовязався поставляти та передавати у власність відповідача насіння для сівби, пестициди в препаративних формах (засоби захисту рослин) та мікродобрива (далі - товар), а відповідач зобовязався приймати цей товар й оплачувати його; найменування й асортимент товару, його кількість і ціна вказуються в Специфікаціях до договору, що є невідємними його частинами (п. 2.1. Договору). Строк (термін) поставки товару також зазначається в Специфікаціях (п. 4.3. Договору).

Згідно п.2.2. договору - сторонами Договору може бути укладено як одну, так і більшу кількість Специфікацій до нього, наступна Специфікація після першої регулює окрему поставку товару в рамках цього Договору й скасовує та не змінює попередні Специфікації ні повністю, ні частково, якщо тільки інше не вказано в ній.

Між покупцем та постачальником підписано 31 Специфікацію до Договору поставки № КХ 49 від 14.03.2016, відповідно до умов яких позивач зобовязався поставити відповідачу товар.

Відповідно до п. 2 Специфікацій сторони визначили умови та місце поставки (передачі) товару. За умовами п.4.1. договору умова поставки вибірка товару покупцем зі складу постачальника автомобільним транспортом за свій рахунок.

Судовою колегією встановлено, що позивач свої договірні зобовязання виконав своєчасно та передав відповідачу товар, що підтверджується видатковими накладними.

27.12.2016 року між позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 по 27.12.2016 за Договором поставки № КХ-49 від 14.03.2016.

За умовами п.5.2. Договору оплата товару здійснюється відповідачем у гривнях у безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням грошових коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно з п. 5.1. та пп. 6.1.1. Договору відповідач зобовязався оплатити позивачу товар у строки, зазначені в Специфікаціях.

Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 Специфікацій, згідно з якими граничною датою повного та остаточного розрахунку за товар є 21.10.2016 року.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобовязання за договором виконав частково, сплативши позивачу 1759838,66 грн.

Як вірно встановлено господарським судом Херсонської області, основний непроіндексований борг відповідача був зменшений на суму повернутого відповідачем позивачу товару в розмірі 183921,17 грн. та на суму знижки (наданої позивачем відповідачу за окремими специфікаціями) в розмірі 285238,80 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду Херсонської області, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 510935,63 грн. є обґрунтованим.

У звязку із простроченням відповідачем обовязку щодо сплати суми основного боргу, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 102 187,12 грн. штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Підпунктом 7.1.3 Договору передбачено, що за прострочення виконання грошових зобовязань за цим Договором понад 40 календарних днів відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % від суми грошового зобовязання, простроченої понад 40 календарних днів.

Підпунктом 7.2.3. Договору передбачено, що в разі прострочення відповідачем виконання зобовязань за цим Договором він замість трьох процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, зобов'язується сплатити позивачу 48 процентів річних від простроченої суми за весь час її прострочення.

Перевіривши арифметичний розрахунок суми штрафу та процентів , приймаючи до уваги вищевикладені обставини, умови Договору та зазначену позивачем дату закінчення нарахування сум штрафу, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо правомірності нарахування штрафу в розмірі 105 187,12грн. та процентів у сумі 88562,47грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

За змістом ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Положеннями п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст.83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Враховуючи, що клопотання про зменшення розміру штрафу відповідачем до суду не заявлялося, доказів наявності виняткових обставин не надавалось, у господарського суду Херсонської області були відсутні підстави для такого зменшення.

Звертаючись до суду із позовною заявою, ПП «БІЗОН ТЕХ 2006» також просило стягнути з відповідача 94 328,30грн. індексації ціни товару.

Відповідно до п. 2.5. Договору у Специфікаціях і в накладних сторонами вказується базова ціна товару. Повною ціною товару, яку відповідач зобовязаний сплатити позивачу, є його базова ціна разом із сумою індексації ціни товару. Порядок визначення суми індексації ціни товару зазначений у розділі 5 Договору.

Згідно з п. 5.6. Договору вказані в Специфікаціях ціни товарів визначені сторонами на дату їх складання і є базовими. Базова ціна товару є фіксованою (тобто повною) тільки в разі оплати відповідачем товару в день складання Специфікації щодо нього. Таким чином, сторони домовились, що якщо товар буде оплачуватися відповідачем не в день складання Специфікацій, то суми всіх платежів відповідача позивачу за товар підлягають індексації (тобто збільшенню).

За умовами пп. 6.1.2. Договору відповідач зобовязався сплатити позивачу повну ціну товару (тобто базову ціну товару разом із сумою індексації ціни товару), для чого перед здійсненням будь-якого платежу в оплату товару зобовязався провести його індексацію в порядку, визначеному Договором. У пункті 3 кожної Специфікації також зазначено, що суми платежів підлягають індексації згідно з договором.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що проіндексована сума платежу визначається таким чином: ПСП = (К2/К1) хСП, де ПСП - проіндексована сума платежу, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу; СП - сума платежу за товар; К2 - середній курс продажу долару США за гривні на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день; К1 курс гривні до долару США на дату складання Специфікації (вказується в Специфікаціях). Якщо показник К1 не вказаний у Специфікаціях, то він дорівнює офіційному курсу гривні до долару США, встановленого Національним банком України на дату складання Специфікацій.

Для розрахунку такої індексації сторони в підпункті 5.6.1. Договору визначили, що для показника К2 вони використовують середній курс продажу доларів США за гривні (показник ASK на веб-сторінці) на міжбанківському валютному ринку, зафіксований на момент закриття торгів у найближчий попередній до дати платежу день, інформацію про який сторони одержують із веб-сторінки.

Згідно з пп. 5.6.2. Договору, у день здійснення платежу (переказування коштів позивачу) відповідач самостійно, без предявлення йому рахунку позивачем, проводить його індексацію у вищевстановленому порядку та ініціює переказ позивачу проіндексованої суми платежу. При перерахуванні проіндексованої суми платежу відповідач зобовязується в призначенні платежу вказати суму індексації ціни товару (далі - СІЦТ).

Відповідно до пп. 5.6.9. Договору зобовязання відповідача зі сплати проіндексованих сум платежів (зі СІЦТ) є грошовим зобовязанням відповідача перед позивачем з оплати товару. Сплачені позивачу суми у звязку з виконанням цього пункту, що перевищують ціну товару, вказану в специфікаціях (накладних), є індексацією (тобто збільшенням) ціни товару.

Як вбачається із матеріалів справи, сума здійснених відповідачем платежів проіндексована не була, а, відповідно, сума індексації ціни товару з них не сплачувалась. Також відповідачем не сплачено і залишок основного боргу разом із сумою індексації ціни товару з нього.

Несплачена відповідачем сума індексації ціни товару становить 94 328,30 грн.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача індексації ціни товару в сумі 94328,30 грн. підлягають задоволенню.

Посилання скаржника у своїй апеляційній скарзі на його неповідомлення господарським судом Херсонської області про відкладення розгляду справи на 25.04.2017 судова колегія вважає безпідставним з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою господарського суду Херсонської області від 20.04.2017 розгляд справи було відкладено на 25.04.2017.

21.07.2017 до Одеського апеляційного господарського суду господарським судом Херсонської області надіслано належним чином завірений реєстр вихідної поштової кореспонденції за 20.04.2017 з якого вбачається, що ухвала від 20.04.2017 про відклалдення розгляду справи на 25.04.2017 направлялася господарським судом на адресу Фермерського господарства «ЛІДЕР АГРІ», а саме: Херсонська область, Бериславський район, с. Новокаїри, вул. Бархутова, 4-а.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ФГ «ЛІДЕР АГРІ» зареєстровано за адресою: 74362, Херсонська область, Бериславський район, село Новакаїри, вул. Бархутова, буд. 4а.

В матеріалах справи відсутні будь які відомості щодо зміни юридичної адреси відповідача.

В свою чергу, ч. 3 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 (далі - постанова Пленуму) встановлює, що належною адресою є адреса, яка повідомлена суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

При цьому, пункт 3.9.1. Постанови Пленуму визначає, що в разі, якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Інші доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно зясовані обставини справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 10-103, 105 ГПК України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду Херсонської області від 25 квітня 2017 року у справі № 923/204/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Повний текст складено та підписано 18.08.2017

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Будішевська Л.О.

Судді Мишкіна М.А.

ОСОБА_2