ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2017 р. Справа № 909/697/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.,

секретар судового засідання Тузін Г.П.

За участю:

підприємця ОСОБА_1;

представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Фірми STC srl в особі директора Медведевої Олени, Via Circonvallzoine N.E. 93 41049 Sassuolo (MO) IТА Р.iva:3

про стягнення заборгованості в сумі 98580,11 грн.,

встановив, що підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фірми STC srl в особі директора Медведевої Олени про стягнення 98580,11 грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач всупереч приписам ГК України, ЦК України та умовам контракту №23/02/2016 від 23 лютого 2016 року не виконав взяті на себе зобов'язання по оплаті товару. Факт відправки товару через митний пост підтверджує митною декларацією форми МД-2 від 13.04.2016р.

За несвоєчасне виконання зобов'язання відповідачу нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

За наслідками розгляду вказаної заяви, 16.08.2016р. Господарський суд Івано-Франківської області порушив провадження у справі, призначив розгляд справи на 09.02.2017р. та звернувся до компетентного органу Італії з судовим дорученням про вручення відповідачу ухвали суду від 16.08.2016 та зупинив провадження у справі.

09.02.2017р., судом поновлено провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 14.03.2017р. та витребувано документи, необхідні для розгляду справи.

21.02.2017р. від компетентного органу Італії до суду надійшли документи про відсутність відповідача за вказаною адресою та неможливість вручення йому документів.

06.03.2017р. Закарпатська митниця ДФС, на виконання вимог ухвали суду, направила суду вантажно-митну декларацію, міжнародну товарно - транспортну накладну, рахунок-фактуру, сертифікат про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів.

17.03.2017р. судом розгляд справи відкладено на 22.08.2017р. та зобов'язав Компетентний орган Італії - Organe national italien de la Conference de La Haye de d.i.p. p/a Ministero degli Affari Esteri Servizio del Contenzioso Diplomatico e dei Trattati Piazzale della Farnesina, 1 00194 ROME RM Italie надати Господарському суду Івано-Франківської області до 10.08.2017р. відомості про місце реєстрації фірми STC srl в особі директора Медведевої Олени.

Станом на 22.08.2017р. компетентний орган Італії відомості про місце реєстрації фірми STC srl не подав.

Позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задоволити.

Суд, враховуючи приписи ст. 75 ГПК України, зокрема право суду розглянути справу, у випадку неподання відзиву на позовну заяву, за наявними в ній матеріалами, розглянув матеріали справи, заслухав пояснення позивача, вважає, що позов слід задоволити частково, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

При цьому суд врахував наступне:

23 лютого 2016 року, між підприємцем ОСОБА_1, (надалі - продавець) та Фірмою STC srl в особі директора Медведевої Олени (надалі - покупець) укладено контракт № 23/02/2016, згідно умов якого продавець продає, а покупець купує продукцію: пиломатеріали хвойних порід обрізні і не обрізні (надалі-товар), в кількості та асортименті відповідно до підписаних сторонами специфікацій.

Пунктом 5.1. Контракту передбачено, що оплата здійснюється на протязі 5 банківських днів після відправки машини, але не пізніше 30 днів зарахування грошових коштів на рахунок продавця банком покупця.

На виконання умов контракту, позивач відвантажив товар на суму 3196 євро, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, копіями вантажно-митної декларації (т.1 а.с.92), міжнародної товарно - транспортної накладної №955059 складеною 13.04.2016р., фактурою №3 від 11.04.2016.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Відповідно до ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на викладене та те, що в порушення умов контракту, покупець прийняті на себе зобов"язання по оплаті товару не виконав, вимога позивача про стягнення заборгованості за поставлений товар є обґрунтованою.

Вимогу про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, слід задоволити частково, виходячи з приписів ст. 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом та приписів ст. 230 ГК України, якими визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. При перерахунку здійсненого судом самостійно та враховуючи те, що в червні та липні 2016р. інфляційних процесів не відбувалося, судом встановлено, що до стягнення підлягають 93,07 грн. - інфляційних втрат, 711,4 - 3 % річних та 1449,98 грн. пені.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати слід покласти на сторони пропорційно задоволеним вимогам, відповідно до статті 49 ГПК України

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Фірми STC srl в особі директора Медведевої Олени (Via Circonvallzoine N.E. 93 41049 Sassuolo (MO) IТА Р.iva:3) на користь підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) -93068,69 (дев'яносто три тисячі шістдесят вісім гривень шістдесят дев'ять копійок) - основного боргу, 1449,98 (одну тисячу чотириста сорок дев'ять гривень дев'яносто вісім копійок) - пені, 711,40 (сімсот одинадцять гривень сорок копійок) - 3 % річних, 93,07 (дев'яносто три гривні сім копійок) - інфляційних втрат та 1429,85 (одну тисячу чотириста двадцять дев'ять гривень вісімдесят п'ять копійок) судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Скапровська І. М

Повне рішення складено 29.08.17