ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" серпня 2017 р.Справа № 924/353/17

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Виноградова В.В., розглянувши заяву про розстрочення виконання рішення у справі

за позовом Антимонопольного комітету України, м. Київ

до дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", м. Старокостянтинів Хмельницької області

про стягнення 790311 грн. штрафу та 790311 грн. пені

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 18.08.2017 р.

відповідача (заявника): ОСОБА_2- за довіреністю від 01.12.2016 р.

встановив: рішенням господарського суду Хмельницької області від 22.05.2017 р., залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 р., задоволено позов Антимонопольного комітету України, м. Київ до дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення 790311 грн. штрафу та 790311 грн. пені.

Стягнуто з дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод в дохід загального фонду Державного бюджету України 790311 грн. штрафу, 790311 грн. пені, та на користь Антимонопольного комітету України судовий збір в розмірі 23709,33 грн.

14.08.2017 р. на адресу суду надійшла заява дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" (від 14.08.2017 р.) про розстрочення виконання судового рішення у справі №924/353/17 про стягнення 790311 грн. штрафу, 790311 грн. пені на 12 місяців з таким графіком погашення боргу: вересень 2017 року - 131718 грн. 50 коп.; жовтень 2017 року - 131718 грн. 50 коп.; листопад 2017 року - 131718 грн. 50 коп.; грудень 2017 року - 131718 грн. 50 коп.; січень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; лютий 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; березень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; квітень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; травень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; червень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; липень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.; серпень 2018 року - 131718 грн. 50 коп.

Заява мотивована складним фінансовим становищем заявника. Заявник вказує, що підприємство працює зі значними збитками, що підтверджується фінансовими результатами за півріччя 2017 року; є позичальником у Європейського Банку Розвитку й Реконструкції за Кредитною Угодою від 31.03.2011 року. Для забезпечення кредиту все рухоме й нерухоме майно підприємства передано в заставу ЄБРР та обслуговуючому Кредитну Угоду банку, для запобігання банкрутству та зупинення господарської діяльності підприємства ЄБРР додатковою угодою погодив реструктуризацію боргу та продовжив строк для повернення кредиту. Зазначає про наявність 31731726,44 грн. заборгованості перед господарствами та населенням за отриману від них продукцію.

Посилаючись на ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження", стверджує, що наявний кризовий стан підприємства ускладнює виконання судового рішення. Примусове виконання рішення суду з накладанням арешту на рахунки підприємства не дасть можливості підприємству своєчасно провести розрахунки з населенням за молоко, сплатити податки та обов'язкові платежі до бюджету, виплатити заробітну плату, тобто фактично призведе до повного фінансового банкрутства та зупинення господарської діяльності. Звертає увагу, що відповідач не ухиляється від погашення заборгованості та вживає заходи для її сплати.

Від позивача надійшли пояснення (від 19.08.2017 р. №300-20.3/03-9024), у яких позивач, посилаючись на п. п. 7.1, 7.2 постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", повідомив, що заява про розстрочення виконання рішення суду до Комітету не надходила, проти розгляду заяви відповідно до вимог законодавства не заперечує.

Повноважний представник відповідача вимоги заяви підтримав.

При розгляді заяви суд бере до уваги таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'зковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

За приписами ст. 115 та ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"; виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

З аналізу положень ст. 121 ГПК України вбачається, що відстрочення або розстрочення виконання рішення, ухвали, постанови можливе за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарського суду, який видав виконавчий документ.

При цьому згідно зі ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов'язок щодо виконання рішення.

Однак заявником не надано належних та допустимих доказів, які би підтверджували, що він є стороною виконавчого провадження з виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 22.05.2017 р. у справі №924/353/17 про стягнення з дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на користь Антимонопольного комітету України 790311 грн. штрафу та 790311 грн. пені.

З огляду на зазначене суд доходить висновку про невідповідність поданої ДП "Старокостянтинівський молочний завод" заяви (від 14.08.2017 р.) про розстрочення виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 22.05.2017 р. у справі №924/353/17 вимогам ст. 121 ГПК України, у зв'язку з чим заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ДП "Старокостянтинівський молочний завод" (від 14.08.2017 р.) про розстрочку виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 22.05.2017 р. у справі №924/353/17 відмовити.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45); 3 - відповідачу (31104, Хмельницька обл., м. Старокостянтинів, вул. І. Франка, 47).