РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2017Справа №905/1093/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 5244,08 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з'явились;

від відповідача - Соколова В.П. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано вимоги указаного позову про стягнення вартості нестачі вантажу при його перевезенні залізницею. Позов мотивований неналежним виконанням Відповідачем його обов'язків перевізника. Позивач представників у засідання не направляв, хоча про судові засідання повідомлявся належним чином - ухвали надсилалися на адресу місцезнаходження Відповідача згідно відомостей з ЄДР, та були ним отримані, що вбачається зі зворотних повідомлень про вручення відправлень.

Відповідач проти позову заперечував, з підстав, що Позивач у супереч вимог закону не надав оригінал накладної на перевезення вантажу та документів на підтвердження вартості вантажу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі Договору від 28.02.2014 № УПр14/32 зі змінами (далі - Контракт), укладеного між Позивачем, як покупцем, та ТОВ «ДТЕК Трейдінг», як постачальником, останнім було здійснено поставку вугілля Позивачу залізничним транспортом на підставі укладеного між Позивачем та Відповідачем, як перевізником, договору перевезення за накладною №53856092 у вагонах, та зокрема, у вагоні № 61190088 сполученням Добропілля - Сартана.

Судом досліджено указану накладну, та встановлено, що вона оформлена належним чином відповідно до Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N644 у редакції наказу Мінінфраструктури України від 08.06.2011 N138).

Відхиляючи заперечення Відповідача щодо відсутності оригіналу накладної, а отже, що надана Позивачем її засвідчена роздруківка-копія не може бути належним доказом у справі у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, суд зазначає, що відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів (затв. наказом Мінтрансу України 21.11.2000 N 644, у ред. наказу від 08.06.2011 N 138), електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Також з наданих Позивачем доказів судом встановлено існування оригіналу даної накладної, яка була надана та залучена до матеріалів справи № 905/3245/16 Господарського суду міста Києва за клопотанням від 23.02.2017.

Відтак, оскільки оригінал накладної досліджений та залучений іншим судом як належний доказ у іншій справі, то у межах даної справи існування оригіналу накладної №53856092 презюмується та копія з оригіналу розглядається судом як належний доказ.

09.05.2016 на станції Сартана на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею було перевірено кількість та масу вантажу, що зазначені у накладній №53856092, вагон №61190088, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у цій накладній по вагону, про що зроблено відповідну відмітку та про що складено комерційний акт на підставі ст. 129 Статуту Залізниць та п. 2 Правил складання актів (затв. наказом Мінтранспорту України від 28 травня 2002 р. N 334).

Так, у вказаному комерційному акті зазначено, що навантаження вагону здійснене навалом, вище рівня бортів на 10-20 см., марковано однією поздовжньою борозною катком ущільнювачем, над 1-2 і 6-7 люками виїмки розміром 300см*280см*50-70мм, маркування порушене, протікання вантажу нема, вагон технічно справний, без дверей, люки зачинені. З моменту прибуття на станцію вагон знаходився під охороною, переваження вантажу проводилося у присутності представників залізниці та комерційного агенту, при переваженні встановлено різницю маси (нестачу) вантажу за задокументовану на 5000 кг, при повторному переваженні вказана нестача підтвердилась.

Судом вказаний комерційний акт досліджено та встановлено, що він оформлений належним чином з дотриманням вимог Правил складення актів (затв. наказом Мінтрансу України від 28 травня 2002 N 334).

Розрахунок вищевказаної вартості нестачі вантажу судом перевірено, визнано обґрунтованим та арифметично правильним, зокрема оскільки Позивачем було враховано норми недостачі, передбачені Правилами видачі вантажів (затв. наказом Мінтранспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644), та оскільки розрахована Позивачем вартість нестачі обрахована без перевищення розміру нестачі, який вказаний у комерційних актах.

Вартість недостачі вантажу є доведеною сукупністю наступних доказів: договір від 28.02.2014 № УПр14/32 зі змінами та додатками, акт приймання-передачі вугільної продукції від 30.04.2016 та рахунок від 30.04.2016.

Отже, за розрахунком Позивача, перевіреним та визнаним обґрунтованим судом, загальна сума недостачі складає 5244,08 грн.

За приписами ст.ст. 909, 920 та 924 ЦК України перевізник має відповідати за нестачу прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст. 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях і несуть відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами перевезення іншому підприємству.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України, за нестачу прийнятого до перевезення вантажу перевізник несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що нестача виникла з незалежних від нього причин.

За приписами п. (б) ст. 130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Документи, які необхідні за вказаними вимогами ст. 130 Статуту залізниць України, описані вище в рішенні суду та залучені до справи. Згідно вищеописаної залізничної накладної одержувач вантажу - Позивач.

За приписами ст.ст. 224, 225 ГК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Вину у недостачі спірного вантажу на суму 5244,08 грн., встановлену вищеописаним комерційним актом (виїмка у вантажі там, де люк; протікання вантажу нема; маркування порушено; відсутні відомості про технічну несправність вагону; вагон перевозився залізницею між її станціями) Відповідач перед судом належними засобами доказування не спростував і також не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від Відповідача причин. З огляну на все вищенаведене позовні вимоги про стягнення вартості нестачі вантажу визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладається на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1; ідентифікаційний код 00191158) 5244 (п'ять тисяч двісті сорок чотири) грн. 08 коп. вартості нестачі вантажу, а також 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 01.09.2017

Суддя Сташків Р.Б.