ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017 р. Справа № 917/342/17

За позовом 1. ОСОБА_1, АДРЕСА_10;

2. ОСОБА_2, 37600,АДРЕСА_1;

3. ОСОБА_3, 37600, АДРЕСА_2;

4. ОСОБА_4, АДРЕСА_8;

5. ОСОБА_5, АДРЕСА_9

до 1. ОСОБА_6, АДРЕСА_12;

2. ОСОБА_7, АДРЕСА_11;

3. ОСОБА_8, 37600, АДРЕСА_5;

4. ОСОБА_9,37600,АДРЕСА_6;

5. ОСОБА_10, АДРЕСА_13;

6. ОСОБА_11, АДРЕСА_7, 37600

про стягнення (відшкодування) вартості часток майна при припиненні КП "МП Мрія" (корпоративний спір).

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус", 37600, м. Миргород, вул. Гоголя, 84;

2. Реєстратора Реєстраційної служби Миргородського міського управління юстиції Полтавської області, вул. Я. Усика, 15, м. Миргород, Полтавська область, 37600

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача 1: ОСОБА_12, довіреність б/н від 24.04.2017 р.

від позивача 2: ОСОБА_12, довіреність б/н від 24.04.2017 р.

від позивача 3: ОСОБА_12, довіреність б/н від 24.04.2017 р.

від позивача 4: ОСОБА_12, довіреність б/н від 24.04.2017 р.

від позивача 5: ОСОБА_12, довіреність б/н від 24.04.2017 р.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: ОСОБА_10, довіреність б/н від 26.07.2015 р.

від відповідача 3: ОСОБА_10, довіреність б/н від 26.07.2015 р.

від відповідача 4: ОСОБА_10, довіреність б/н від 26.07.2015 р.

від відповідача 5: ОСОБА_10, довіреність б/н від 26.07.2015 р.

від відповідача 6: не з'явився

від третьої особи 1: ОСОБА_10., довіреність б/н від 26.07.2015 р.

від третьої особи 2 : не з'явився

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про:

- стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_2 123 875,00 грн.;

- стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_1 123 875,00 грн.;

- стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_5 247 750,00 грн.;

- стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_3 247 750,00 грн.;

- стягнення з відповідачів солідарно на користь ОСОБА_4 247 750,00 грн.

06.04.2017 р. від представника позивачів 2,3,5 надійшло клопотання б/н від 01.04.2017р. (вх. № 4727 від 06.04.2017 р.) про призначення по справі судово-економічної експертизи для визначення вартості оцінки нерухомого майна, що належала припиненому КП "МП Мрія".

Ухвалою суду від 11.05.2017р. задоволено клопотання позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та призначено у справі судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

13.07.2017р. на адресу суду надійшов висновок судової оціночної-будівельної експертизи № 668 від 10.07.2017 р. та матеріали справи № 917/342/17.

Ухвалою суду від 07.08.2017р. провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та доповненнях (нормативно-правовове обґрунтування) до позову.

22.08.2017р. через канцелярію суду надійшли заперечення від відповідачів 1,2,3,6 та третьої особи 1 (вхід. №10377) відповідно до яких останні проти задоволення позову заперечують посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Крім того, зазначають, що відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_9 ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_14 не є засновниками "МП МРІЯ" - ТОВ "ПЕРМУС", оскільки з ними було укладено ряд договорів купівлі - продажу іншим особам, які сплатили Відповідачам визначені договорами купівлі-продажу суми, вони не являються належними відповідачами та не маються відповідати за вказаним позовом.

Представник відповідачів 2,5 та третьої особи 1 проти задоволення позову заперечував посилаючись на безпідставність та не обґрунтованість позовних вимог.

Позивачі 1, 4 в засідання суду не з'явилися, надали клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач 3 та третя особа 2 явку представників в судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомлено.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" було правонаступником колективного підприємства "Мале підприємство "Мрія", державна реєстрація відповідних реєстраційних дій проведена, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

В подальшому шляхом злиття Товариство з обмеженою відповідальністю "ПАЖЖ" та Приватного підприємства "Талион" було створено Товариство з обмеженою відповідальністю "Пермус", яке є процесуальним правонаступником.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішеннями господарського суду Полтавської області по справі №917/2292/14 від 05.02.2015р. та по справі №917/333/15 від 29.04.2015р., які набрали законної сила, було визнано недійсним 2-ге рішення Загальних зборів КП "МП "Мрія" в частині виключення ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з числа учасників КП "МП "Мрія".

09.09.14р. відповідачем ОСОБА_10 було укладено 3 договори продажу часток у статутному фонді КП "МП Мрія" від її частини участі у останньому.

Зазначені договори були укладені з відповідачами ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_6 з порушенням переважних прав позивачів (на купівлю частки), що встановлено Харківським апеляційним господарським судому справі №917/2014/15.

За твердженням позивачів, на момент припинення КП "МП Мрія" належали частки участі у КП "МП Мрія" в наступному об"ємі ОСОБА_1 - 1,25% від статутного фонду; ОСОБА_2 - 1,25% від статутного фонду; ОСОБА_3 - 2,5% від статутного фонду; ОСОБА_5 Н.1. - 2,5% від статутного фонду; ОСОБА_4 - 2,5% від статутного фонду, а разом (усім позивачам у сукупності) належало 10% статутного фонду.

Однак на момент винесення вищезазначених рішень судами КП "МП "Мрія" вже не існувало, - воно припинилося 05.12.14р. шляхом реорганізації у ТОВ "ПАЖЖ", яке в свою чергу повністю припинилося у 2015 році.

Відповідно до умов статуту КП "МП Мрія" визначених ч. 3 п 9.1 у редакції на момент незаконного виключення, встановлено, що особам, яких виключають з числа учасників підприємства, повинно бути виплачено їх частку в об"ємі вартості майна, пропорційно до їх участі у статутному фонді.

За твердженням, позивачів, ліквідатором КП "МП Мрія" ОСОБА_10 було розіслано листи кожному з позивачів з вкладенням ксерокопій протоколу № 35 по КП "МП Мрія", в яких повідомлялося про відповідачів з припинення КП "МП Мрія" та обрання ліквідатора та про рішення відповідачів виплатити кожному з позивачів по 500 грн. (виходячи з номінальної частки зазначеної у ЄДР по кожному з позивачів - учасників КП "МП Мрія").

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Позивачами було направлено ліквідатору претензії та кожен з них відмовилися від отримання зазначених 500 грн.

20 липня 2016 року позивачі через свого представника, ОСОБА_12, звернулися до ТОВ "Полтавська регіональна біржа нерухомості"(діючої на підставі відповідних дозволів, свідоцтв та сертифікатів), з якою було укладено договір на оцінку одного з об"єктів нерухомості, належного КП "МП Мрія" (станом на момент припинення), а саме нежитлового приміщення, об"ємом 306,5 м.2, яке знаходиться у м. Миргород, по вул. Гоголя, 84, надавши всі необхідні документи, або їх копії, для цього.

Відповідно до звіту наданого ТОВ "Полтавська регіональна біржа нерухомості" вартість зазначеного вище об"єкту нерухомості - 9 910 000 грн.

За таких обставин, позивачі мають право отримати від відповідачів у сукупності загалом 10% (десять відсотків) від вартості майна, належного КП "МП Мрія" на момент припинення.

Як зазначають позивачі, на момент його припинення КП "МП Мрія", на умовах закону, статуту КП "МП Мрія" та за даними ЄДР учасники ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 були вигодоотримувачами від зазначеної дії.

Відповідно до письмового нормативно-правового обґрунтування позову, з посиланням на незаконні дії вказаних осіб (відповідачів по справі) та ст. 1166 ЦК України, позивачі просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі п. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України понесені останніми збитки.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

За змістом положень статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

При цьому, відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому розмір збитків (шкоди) має довести сторона, яка їх зазнала, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів цивільного правопорушення звільняє заподіювача шкоди від відповідальності.

Виходячи з цього, позивач повинен довести, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідачів, безпосередній причинний зв'язок між діями відповідачів та заподіянням шкоди та її розмір.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно зі ст. ст. 33-34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона з допомогою належних та допустимих доказів повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного рішення справи.

Однак при зверненні до суду з позовом про стягнення збитків не було доведено усіх чотирьох умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: наявності заподіяної шкоди, причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та наявністю збитків у позивачів, не доведено вини відповідачів.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивачів, в зв'язку із відмовою у позові.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог

Повне рішення складено 28.08.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.