ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.08.2017 Справа №905/1356/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,

розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь

про стягнення 66560,84 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Публічне акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», м.Нікополь, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», м.Маріуполь, про стягнення 66560,84 грн., з яких: 60568,94грн. пені, 5991,90грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем належним чином не виконані умови договору поставки №161506/1506168/102 від 25.12.2015 в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.06.2017 порушено провадження по справі №905/1356/17.

Ухвалою господарського суду від 06.07.2017 на підставі ст.69 ГПК України за клопотанням позивача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

18.07.2017 через канцелярію суду відповідач надав: відзив на позовну заяву №110717 від 09/2333, в якому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі; заяву про розгляду справи без участі представника відповідача; клопотання, в якому просив суд про зменшити розмір пені на 80%; заяву про надання відстрочки виконання рішення на 4 місяці. У відзиві відповідач стверджує, що відповідач повністю оплатив отриманий товар, позивачем необґрунтовано до вартості товару віднесено транспортні витрати та витрати з охорони товару, в той час, як відповідальність у вигляді стягнення пені може застосовуватися лише за неналежну сплату саме товару. Крім цього, як вказує відповідач, позивачем навмисно завищено суми пені та трьох процентів річних внаслідок врахування платежів за більш пізні дати. Суд задовольняє клопотання відповідача про розгляд справи без участі представника відповідача.

08.08.2017 від позивача через канцелярію суду надійшли пояснення по суті спору від 07.08.2017, в яких позивач зазначив, що відзив відповідача є безпідставним та необґрунтованим.

В судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позовних вимог.

Розгляд справи відкладався на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України. Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

25 грудня 2015 року між позивачем, Публічним акціонерним товариством Нікопольський завод феросплавів (Постачальник) та відповідачем, Публічним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Покупець) укладений договір поставки №161506/1506168/102 (надалі договір), за умовами якого, постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити згідно пункту 3.4 договору феросплави (товар), протягом строку з 01 травня 2016 року по 31 серпня 2016 року, на умовах, у кількості та строки, зазначені в специфікаціях до договору, що є невідємними його частинами.

Договір вступає в силу з 01 травня 2016 року та діє до 01 листопада 2016 року. Закінчення строку дії договору не звільнює сторін від виконання взятих на себе зобовязань за договором (пункт 8.6 договору).

Відповідо до п.2.1. договору поставка товару за договором здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Маріуполя сортувальна Донецької з/д. Вантажоотримувач: ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, 87504, м. Маріуполь, Донецької області, вул. Левченко, 1, код 3134, Станція призначення: ст. Маріуполь сортувальна Донецької з/д, код станції-485604.

Датою поставки товару, при постачанні з/д транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції Вантажовідправника згідно пункту 2.1 Постачальник приймає на себе зобовязання з організації та оплаті транспортування та супроводу товару в путі його слідування. Постачальник несе ризик випадкової втрати та/або пошкодження товару до моменту прибуття товару на залізничну станцію Маріуполь Донецької з/д, що підтверджується штемпелем залізничної станції на залізничній накладній. Покупець зобовязаний протягом 2-х робочих днів з дати прибуття товару, направити факсимільним та/або електронним звязком, з подальшою відправкою курєрською поштою в адресу постачальника, засвідчену покупцем копію залізничної накладної зі штемпелем залізничної станції Маріуполь Донецької з/д (пункт 2.3 договору).

Усі умови, не обумовлені текстом даного договору, будуть розумітися у відповідності до умов Інкотермс-2000 (пункт 2.4 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в специфікаціях та включають у себе усі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, повязані з поставкою товару. Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до договору.

Транспортні витрати та витрати, повязані з з охороною товару входять у вартість товару (п. 3.3 договору).

Формування ціни на товар, що підлягає поставці у відповідності до умов специфікації, проводиться на підставі даних міжнародного журналу CRU Bulk Ferroalloy Monitor. Підставою для формування ціни є spot ціна в доларах США на світових ринках феросплавів (WE spot, доларів за метричну тонну) за місяць, що передує відвантаженню, на умовах СРТ з/д станція покупця, фракція 10-50мм; без упаковки навалом. Ціна на товар формується за формулою, передбаченою пунктами 3.1.1, 3.1.2 договору.

Загальна вартість за договором визначається загальною вартістю всіх Специфікацій (Додатків) до договору (пункт 3.10. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами складені та підписані Специфікації до договору, якими останні визначила найменування, якість кількість, ціну та строки поставки товару.

Згідно із пунктом 3.4 договору покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів з дати поставки товару. Постачальник повідомляє покупця про дату поставки товару шляхом передачі електронним або факсимільним звязком наступних документів: рахунки постачальника, копії з/д квитанцій, сертифіката якості, у відповідності до пункту 3.9. договору.

Вартість відвантаженого товару в Специфікації визначається в національній валюті України з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством України. Оплата товару здійснюється в національній валюті України за курсом НБУ на дату оплати (п.3.5.договору).

Згідно п. 3.8. договору при перерахуванні коштів на рахунок постачальника, покупець зобовязаний зазначити «Оплата за товар за договором №161505/1506167/116 від 25.12.2015р.», за рахунком-фактури, отриманому покупцем за допомогою факсимільного та/або електронного звязку.

Відповідно до пункту 3.9 договору постачальник шляхом факсимільного та/або електронного звязку передає покупцю протягом 3-х робочих днів з дати поставки товару рахунок на товар, що відвантажується, з послідуючим наданням оригіналів протягом 7 (семи) календарних днів з дати поставки товару та за наявністю підписаної обома сторонами Специфікації, наступні документи: рахунок постачальника; копію залізничної квитанції та/або накладної на відпуск товару; сертифікат якості; податкову накладну; сертифікат санітарно-гігієнічного висновку та сертифікат радіологічної безпеки (в передбачених законодавством випадках).

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає виконання зобовязань сторонами належним чином, тобто відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства і у строки, передбачені сторонами чи законом.

Відповідно до п.1 ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору:

- 22.05.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №1 до договору, що підтверджується залізничною накладною №46758678. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №206769 в сумі 8923014,00грн. Кінцева дата оплати 05.07.2016.

- 13.06.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №6 до договору, що підтверджується залізничною накладною №47635222. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №207217 в сумі 9085436,32грн. Кінцева дата оплати 27.07.2016.

- 26.07.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №8 до договору, що підтверджується залізничною накладною №46243468. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №207851 в сумі 11114646,72грн. Кінцева дата оплати 07.09.2016.

- 31.07.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №8 до договору, що підтверджується залізничною накладною №46445284. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №207897 в сумі 11114646,72грн. Кінцева дата оплати 12.09.2016.

- 08.08.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №11 до договору, що підтверджується залізничною накладною №46727459. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №207981 в сумі 7831791,47грн. Кінцева дата оплати 20.09.2016.

- 08.08.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №13 до договору, що підтверджується залізничною накладною №46727442. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №207982 в сумі 8891103,77грн. Кінцева дата оплати 20.09.2016.

- 12.08.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №13 до договору, що підтверджується залізничною накладною №46869376. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №208062 в сумі 8939763,24грн. Кінцева дата оплати 26.09.2016.

- 24.08.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №11 до договору, що підтверджується залізничною накладною №47294202. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №208171 в сумі 12472687,31грн. Кінцева дата оплати 05.10.2016.

- 28.08.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №13 до договору, що підтверджується залізничними накладними №№47454707, 47454764, 47454749, 47454723, 47454731, 47454756 та 47454806. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №208254 в сумі 10467444,29грн. Кінцева дата оплати 07.10.2016.

- 01.09.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №13 до договору, що підтверджується залізничною накладною №47598081. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №208390 в сумі 12936629,53грн. Кінцева дата оплати 13.10.2016.

- 01.09.2016 позивачем поставлений товар (феросилікомарганець МнС17) відповідно до Специфікації №12 до договору, що підтверджується залізничною накладною №47598131. На підставі чого, позивачем складений та підписаний рахунок на оплату №208391 в сумі 1353180,76грн. Кінцева дата оплати 13.10.2016.

Факт отримання відповідачем вказаного товару підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечується.

Згідно із матеріалами справи рахунки на оплату були направлені відповідачу.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач здійснював оплату за поставлений товар зазначаючи в платіжних дорученнях номер відповідного рахунку та номер договору. Так, згідно платіжного доручення № від 24.06.2016 відповідач сплатив 8923014,00грн. за рахунком №206769 від 22.05.2016; згідно платіжного доручення № від 21.07.2016 відповідач сплатив 15000013,41грн. за рахунками №206032, 206035 від 07.04.2016, згідно платіжного доручення № від 29.07.2016 відповідач сплатив 4598793,69 грн. за рахунками №207217 від 13.06.2016, №207332 від 20.06.2016, згідно платіжного доручення № від 29.07.2016 відповідач сплатив 2874646,72 грн. за рахунком №207851 від 26.07.2016; згідно платіжного доручення № від 30.08.2016 відповідач сплатив 270000,00 грн. за рахунком №207851 від 26.07.2016; згідно платіжного доручення № від 31.08.2016 відповідач сплатив 7774029,98 грн. відповідно реєстру рахунків, згідно платіжного доручення № від 09.09.2016 відповідач сплатив 11114646,72 грн. за рахунком №207897 від 31.07.2016, згідно платіжного доручення № від 20.09.2016 відповідач сплатив 6191103,77 грн. за рахунком №207982 від 08.08.2016, згідно платіжного доручення № від 21.09.2016 відповідач сплатив 4009362,03 грн. корегування за ціною, згідно платіжного доручення № від 22.09.2016 відповідач сплатив 4351791,47 грн. за рахунками №207982 та № 207981 від 08.08.2016, згідно платіжного доручення № від 27.09.2016 відповідач сплатив 8939763,24 грн. за рахунком №208062 від 12.08.2016, згідно платіжного доручення № від 03.10.2016 відповідач сплатив 14000000,00 грн. за договором №161506/1506168/102 від 25.12.2015, згідно платіжного доручення № від 04.10.2016 відповідач сплатив 1085687,31 грн. за рахунком №208171 від 24.08.2016, згідно платіжного доручення № від 05.10.2016 відповідач сплатив 4387000,00 грн. за рахунком №208171 від 24.08.2016, згідно платіжного доручення № від 11.10.2016 відповідач сплатив 13338552,68 грн. за договором №161506/1506168/102 від 25.12.2015.

Додатковою угодою №1/601802 від 20.04.2016 до договору внесено зміни до п.3.8. договору, зокрема, встановлено що при при перерахуванні коштів на рахунок постачальника, покупець зобовязаний зазначити «Оплата за товар за договором №161505/1506167/116 від 25.12.2015р.». Порядок розподілення грошових коштів постачальником здійснюється наступним чином: 1) сплачуються рахунки, які виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від відповідача, 2) сплачуються рахунки, виписані за базовою ціною продукції на дату відвантаження (такі рахунки сплачуються в порядку календарної черги виникнення заборгованості).

Отже, позивач отримані від відповідача кошти розподіляв відповідно до умов договору: у першу чергу закривав рахунки, що були виписані на різницю між базовою ціною продукції на дату відвантаження та ціною такої продукції на дату зарахування грошових коштів від відповідача, а потім рахунки, що предявлялись до оплати відповідачу за базовою ціною на дату відвантаження в порядку календарної черги виникнення заборгованості. При цьому, відповідач, зазначаючи в призначенні платежу в платіжних документах номера рахунків порушив умови договору.

Позивачем до матеріалів справи надані акт звірки розрахунків, підписаний за період з 01.01.2016 по 27.02.2017 позивачем та відповідачем, в якому окрім основних рахунків зазначені коригувальні рахунки до них з індексом «АК» та/або «АК1», «АК2», а дати проставлені в акті поряд із відповідними рахунками відповідають даті проведення платежу, що відповідає п.3.8. договору.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надані довідка ПАТ КБ «Приватбанка» про надходження позивачу коштів від відповідача за період з червня 2016 року по жовтень 2016року та довідка позивача від 03.03.2017, які підтверджують, що позивач розподіляв отримані за поставлений товар грошові кошти у відповідності до умов договору.

Згідно із пунктом 3.6 договору датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

З урахуванням вищевикладеного, термін прострочення відповідачем сплати поставленого товару складає: за рахунком №206769 від 22.05.2016 2 дні; за рахунком №207217 від 13.06.2016 1 день; за рахунком №207851 від 26.07.2016 1 день; за рахунком №207897 від 31.07.2016 2 дні; за рахунком №207981 від 08.08.2016 1 день; за рахунком №207982 від 08.08.2016 7 днів; за рахунком №208062 від 12.08.2016 1 день; за рахунком №208171 від 24.08.2016 4 дні; за рахунком №208254 від 28.08.2016 2 дні; за рахунком №208390 від 01.09.2016 6 днів; за рахунком №208391 від 01.09.2016 6 днів.

Відповідно до пункту 7.6. договору у випадку порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, передбачених договором поставки, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді, за кожний день прострочення оплати.

Виходячи з того, що відповідач прострочив виконання зобовязання не сплатив за поставлений товар в обумовлений у договорі строк, що доведено матеріалами справи, відповідно до умов п.7.6. договору позивач правомірно нарахував до стягнення пеню:

- за залізничною накладною №46758678 по рахунку №206769 (на суму 2325437,04грн.) за період з 06.07.2016 по 07.07.2016 у сумі 4193,41грн.,

- за залізничною накладною №47635222 по рахунку №207217 (на суму 1741160,22грн.) за період з 28.07.2016 по 28.07.2016 у сумі 1569,90грн.,

- за залізничною накладною №46243468 по рахунку №207851 (на суму 509808,55грн.) за період з 08.09.2016 по 08.09.2016 у сумі 428,42грн.,

- за залізничною накладною №46445284 по рахунку №207897 (на суму 2112874,88грн.) за період з 13.09.2016 по 14.09.2016 у сумі 3579,19грн.,

- за залізничною накладною №46727459 по рахунку №207981 (на суму 3911067,01грн.) за період з 21.09.2016 по 21.09.2016 у сумі 3205,79грн.,

- за залізничною накладною №46727442 по рахунку №207982 (на суму 7864169,93грн.) за період з 21.09.2016 по 21.09.2016 у сумі 6446,04грн.,

- за залізничною накладною №46727442 по рахунку №207982 (на суму 1026933,84грн.) за період з 21.09.2016 по 26.09.2016 у сумі 5050,49грн.,

- за залізничною накладною №46869376 по рахунку №208062 (на суму 1412801,72грн.) за період з 27.09.2016 по 27.09.2016 у сумі 1158,03грн.,

- за залізничною накладною №46869376 по рахунку №208171 (на суму 1449653,55грн.) за період з 06.10.2016 по 09.10.2016 у сумі 4752,96грн.,

- за залізничними накладними №№47454707, 47454764, 47454749, 47454723, 47454731, 47454756, 47454806 по рахунку №208254 (на суму 10467444,29грн.) за період з 08.10.2016 по 09.10.2016 у сумі 17159,74грн.,

- за залізничною накладною №47598081 по рахунку №208390 (на суму 1295228,88грн.) за період з 14.09.2016 по 19.09.2016 у сумі 6369,98грн.,

- за залізничною накладною №47598131 по рахунку №208391 (на суму 1353180,76грн.) за період з 14.09.2016 по 19.09.2016 у сумі 6654,99грн.,

в загальній сумі 60568,94 грн.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення суми пені на 80%.

Проте, визнаючи правомірність нарахування штрафних санкцій, які заявлені до стягнення, суд зазначає наступне.

В силу пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Проаналізувавши встановлені судом фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності суд дійшов висновку про можливість зменшити розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з останнього, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011року вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до статті 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобовязання, якщо розмір неустойки значно перебільшує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобовязання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого субєкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом враховано, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м. Маріуполь, де проводить свою господарську діяльність відповідач.

Отже, з огляду на те, що рішення суду ґрунтується на принципах законності та справедливості, користуючись правами, наданими суду статтею 83 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до положень статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України, враховуючи ступінь виконання відповідачем зобовязань за договором, незначності прострочення виконання, відсутність доказів понесення збитків позивачем, суд вважає можливим частково задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені на 40 відсотків, а саме до 36341,36 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення трьох процентів річних в розмірі 5991,90грн. необхідно зазначити наступне.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 3% річних нарахованих за:

- залізничною накладною №46758678 по рахунку №206769 (на суму 2325437,04грн.) за період з 06.07.2016 по 07.07.2016 у сумі 381,22грн.,

- залізничною накладною №47635222 по рахунку №207217 (на суму 1741160,22грн.) за період з 28.07.2016 по 28.07.2016 у сумі 142,72грн.,

- залізничною накладною №46243468 по рахунку №207851 (на суму 509808,55грн.) за період з 08.09.2016 по 08.09.2016 у сумі 41,79грн.,

- залізничною накладною №46445284 по рахунку №207897 (на суму 2112874,88грн.) за період з 13.09.2016 по 14.09.2016 у сумі 346,37грн.,

- залізничною накладною №46727459 по рахунку №207981 (на суму 3911067,01грн.) за період з 21.09.2016 по 21.09.2016 у сумі 320,58грн.,

- залізничною накладною №46727442 по рахунку №207982 (на суму 7864169,93грн.) за період з 21.09.2016 по 21.09.2016 у сумі 644,60грн.,

- за залізничною накладною №46727442 по рахунку №207982 (на суму 1026933,84грн.) за період з 21.09.2016 по 26.09.2016 у сумі 505,05грн.,

- залізничною накладною №46869376 по рахунку №208062 (на суму 1412801,72грн.) за період з 27.09.2016 по 27.09.2016 у сумі 115,80грн.,

- залізничною накладною №46869376 по рахунку №208171 (на суму 1449653,55грн.) за період з 06.10.2016 по 09.10.2016 у сумі 475,30грн.,

- за залізничними накладними №№47454707, 47454764, 47454749, 47454723, 47454731, 47454756, 47454806 по рахунку №208254 (на суму 10467444,29грн.) за період з 08.10.2016 по 09.10.2016 у сумі 1715,97грн.,

- за залізничною накладною №47598081 по рахунку №208390 (на суму 1295228,88грн.) за період з 14.09.2016 по 19.09.2016 у сумі 637,00грн.,

- за залізничною накладною №47598131 по рахунку №208391 (на суму 1353180,76грн.) за період з 14.09.2016 по 19.09.2016 у сумі 665,50грн.,

в загальній сумі 5991,90грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок трьох процентів річних, суд визнає його вірним, отже позовні вимоги про стягнення з відповідача стягнення трьох процентів річних в розмірі 5991,90грн. підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на необґрунтоване завищення суми пені та 3% річних позивачем суд до уваги не приймає. Зокрема, як встановлено судом, згідно наданих до матеріалів справи рахунків, які були виставлені позивачем до сплати відповідачу, відсутні будь-які відомості щодо включення до вартості товару транспортних витрат та витрат з охорони товару, оскільки відповідно до п.3.3 договору зазначені витрати входять до вартості товару.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в спростування доводів позивача не містять, відповідачем таких до суду не надано. За таких обставин та враховуючи, що відповідач свої зобовязання з оплати товару в строки, передбачені договором, не виконав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідачем до суду надана заява про надання відстрочки виконання рішення на 4 місяці.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що дана заява Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно із статтею 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд розглядає це питання у судовому засіданні і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Виходячи зі змісту п.7.1.1. постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до п.7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Слід мати на увазі, що ГПК не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на наявність заборгованості Державного бюджету України перед відповідачем по сплаті бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в загальній сумі складає 417417188,38грн.; збитковість господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»; здійснення діяльності в зоні проведення антитерористичної операції. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано довідку про розмір неповерненого ПДВ №04/59 від 27.01.2017.

Проте, за висновками суду, фактично обставини, на які посилається боржник, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у даний час та можливість настання для нього негативних наслідків у зв'язку з цим, а не на обставини, що унеможливлюють або утруднюють виконання рішення суду у даній справі. Також заявником не надано жодних доказів ймовірного поліпшення фінансового стану відповідача через 4 місяця, не доведено доцільність відстрочення виконання рішення суду на вказаний термін та її сприяння погашенню заборгованості перед стягувачем в повному обсязі.

У відповідності до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача. Відповідно до пункту 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

На підставі ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів, м.Нікополь до відповідача: Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь про стягнення 66560,84грн., з яких: 60568,94грн. пені, 5991,90грн. 3% річних, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченкка, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; ) пені в розмірі 36341,36 грн., 3% річних в розмірі 5991,90грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 31.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 04.09.2017.

Повний текст рішення підписано 04.09.2017.

Суддя Г.Є. Курило