РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017Справа №910/10260/17
за позовом Приватного підприємства "Компанія Енерджи"

до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві;

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення 201148 грн. 08 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: Іосіфова В.В. - представник за довіреністю № 5-08/12-37 від 03.01.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.06.2017 до Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного підприємства "Компанія Енерджи" з вимогами до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення 50000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем 1 шкоди позивачу в процесі виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15, з наступних підстав: 28.03.2016 державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50636744 на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15; 30.03.2016 ПП "Компанія Енерджи" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню; 11.04.2016 ПП "Компанія Енерджи" подано до Відділу заяву про відкладення провадження виконавчих дій по виконанню наказу господарського суду міста Києва від №910/17682/15, яка була отримана Відділом 11.04.2016; 20.05.2016 Державним виконавцем було розпочато примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 та стягнуто з рахунку боржника на депозитний рахунок Відділу кошти у розмірі 225 938,86 грн.; ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 у справі №910/17682/15, судом було зупинено стягнення за наказом Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 до розгляду заяви ПП "Компанія Енерджи" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню; ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі №910/17682/15 вимоги позивача про визнання наказу від 18.03.2016 таким, що не підлягає виконанню було задоволено частково та визнано наказ господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" 115842,20 грн. основного боргу, 4332,18 грн. 3% річних та 80 973,70 грн. інфляційних втрат. Проте, відповідно до постанови ВП№50636744 від 13.07.2016 про закінчення виконавчого провадження №50636744, відповідні кошти у розмірі 205171,04 грн. було перераховано на рахунок стягувача - ТОВ "БДУ Логістика" згідно з платіжним дорученням №4504 від 07.07.2016.

Так, позивач зазначає, що незважаючи на отримання державним виконавцем 11.04.2016 доказів відсутності обов'язку ПП "Компанія Енерджи" зі сплати спірних коштів, останнім було розпочато примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 та стягнуто 20.05.2016 з рахунку боржника на депозитний рахунок відділу кошти в повному обсязі - у розмірі 22 938,86 грн.

За наведених обставин, позивач вважає, що внаслідок вчинення незаконних дій Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при проведенні виконавчих дій в межах виконавчого провадження №50636744, що полягають у безпідставному та неправомірному стягненні з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" грошових коштів у розмірі 201148,08 грн., позивачу завдано майнової шкоди, яка підлягає стягненню із Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві шляхом відшкодування коштів із Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві. З огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Приватного підприємства «Компанія Енерджи» грошові кошти у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.06.2017 порушено провадження у справі № 910/10260/17 та справу призначено до розгляду на 11.07.2017.

11.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, документи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про витребування доказів, згідно з яким позивач просив суд витребувати у Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві матеріали виконавчого провадження №50636744, відкритого щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі №910/17682/15.

У судовому засіданні 11.07.2017 представником Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано пояснення на позов, згідно з якими представник Відділу Державної виконавчої служби вказує хронологію обставин, що мали місце у виконавчому провадженні №50636744, відкритого щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі №910/17682/15.

У судовому засіданні 11.07.2017 суд, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, відмовив у його задоволенні з тих підстав, що зазначені у клопотанні про витребування докази (матеріали виконавчого провадження №50636744) були подані представником Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у судовому засіданні 11.07.2017.

У судовому засіданні 11.07.2017 судом прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої суд розглядає позовні вимоги позивача про стягнення грошових коштів у розмірі 201148 грн. 08 коп.; у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 25.07.2017.

18.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач 2 зазначає, що виконуючи свої повноваження, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві не порушувало прав та охоронюваних законом інтересів позивача, у зв'язку з чим відповідач 2 просить відмовити в позові.

25.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшло клопотання про розгляд без участі представника.

Представник позивача у судовому засіданні 25.07.2017 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 розгляд справи відкладено до 08.08.2017.

08.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, згідно з яким позивач просив суд витребувати у Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві матеріали виконавчого провадження №53263452, відкритого щодо примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15, за якою стягнуто з ТОВ «БДУ Логістик» на користь ПП «Компанія Енерджи» 201148,08 грн. суми безпідставно одержаних коштів.

У судове засідання 08.08.2017 з'явився представник відповідача 2, який заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Представники позивача та відповідача 1 у судове засідання 08.08.2017 не з'явились, про поважність причин неявки суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення №919 (відповідач 1) та протоколом судового засідання від 25.07.2017 (позивач).

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 Господарського процесуального кодексу України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 08.08.2017 за відсутності представників позивача та відповідача 1, та з урахуванням процесуальних строків розгляду справи відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, подане 08.08.2017, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Разом з тим, у клопотанні позивачем не обґрунтовано неможливості самостійно подати зазначені у клопотанні докази - матеріали виконавчого провадження №53263452, відкритого щодо примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15, за якою стягнуто з ТОВ «БДУ Логістик» на користь ПП «Компанія Енерджи» 201148,08 грн. суми безпідставно одержаних коштів, враховуючи, що позивач є стягувачем у даному виконавчому провадження та має право самостійно знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, в тому числі робити копії документів. За наведених обставин, в задоволенні даного клопотання судом відмовлено.

У судовому засіданні 08.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача 2, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ Логістик" задоволено повністю, вирішено стягнути з Приватного підприємства "Компанія Енерджи" 115842,20 грн. основного боргу, 4332,18 грн. 3 % річних, 80973,70 грн. інфляційних втрат та 4022,96 грн. судового збору. Рішення мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов'язань в частині оплати послуг за договором транспортного експедирування №13/2606/103 від 26.06.2013, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 201148,08 грн., з яких 115842,20 грн. - сума основного боргу, 4332,18 грн. - 3% річних, 80973,70 грн. - інфляційних втрат.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016, рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15 залишено без змін.

18.03.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 було видано відповідний наказ.

Судом встановлено, що 25.03.2016 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява представника ТОВ «БДУ Логістик» Диких В.О. від 24.03.2016 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/17682/15 від 18.03.2016 про стягнення з ПП «Компанія Енерджи» на користь ТОВ «БДУ Логістик» 205171,04 грн. (копія заяви з відміткою про отримання подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що 28.03.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50636744 з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/17682/15 від 18.03.2016. Боржнику надано термін для самостійного виконання рішення суду до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (копія постанови подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що 28.03.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. в межах виконавчого провадження № 50636744 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (копія постанови подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що ПП "Компанія Енерджи" направила на адресу ТОВ "БДУ Логістик" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2015, якою було повідомлено ТОВ "БДУ Логістик" про зарахування вимог ПП "Компанія Енерджи" перед ТОВ "БДУ Логістик" зі сплати грошових коштів у розмірі 205171,04 грн. відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15 в рахунок часткового припинення зобов'язання ТОВ "БДУ Логістик" перед ПП "Компанія Енерджи" з відшкодування збитків у розмірі 205171,04 грн.

При цьому, із вказаної заяви вбачається, що грошове зобов'язання ТОВ "БДУ Логістик" перед ПП "Компанія Енерджи" зі сплати збитків 205171,04 грн. виникло внаслідок неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем за договором транспортного експедирування №13/2606/103 від 26.06.2013 щодо своєчасної організації перевезення товарів.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 601 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Судом встановлено, що з метою відшкодування завданих ПП "Компанія Енерджи" внаслідок неналежного виконання ТОВ "БДУ Логістик" взятих на себе згідно з договором транспортного експедирування №13/2606/103 від 26.06.2013 зобов'язань збитків у розмірі 205171,04 грн. останнє звернулося з відповідним позовом до суду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №910/29265/15 у позові ПП "Компанія Енерджи" відмовлено.

При цьому, за наслідками розгляду судом спору у справі №910/29265/15 в мотивувальній частині вказаного рішення було встановлено, що в силу приписів статті 601 Цивільного кодексу України заява позивача від 30.11.2015 є підставою для припинення зобов'язання відповідача з відшкодування спірних збитків, у зв'язку з чим, враховуючи приписи ст. 601 Цивільного кодексу України та наявні в матеріалах справи документи, позивачем не доведено станом на момент вирішення даного спору існування зобов'язання відповідача з відшкодування завданих збитків внаслідок неналежного виконання взятих на себе згідно з договором обов'язків по організації перевезення, що і стало підставою для відмови в задоволенні відповідного позову.

Судом встановлено, що Приватним підприємством "Компанія Енерджи" було подано до Господарського суду міста Києва заяву, в якій заявник просить суд зупинити стягнення за наказом Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі № 910/17682/15; витребувати від Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції наказ Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі № 910/17682/15 та визнати наказ Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі № 910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 розгляд заяви Приватного підприємства "Компанія Енерджи" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 910/17682/15 призначено на 06.06.2016; зупинено стягнення за наказом Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі № 910/17682/15 до розгляду даної заяви.

Судом встановлено, що 31.05.2016 до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява директора ПП «Компанія Енерджи» Тіткова Л.Л. від 31.05.2016 з копією ухвали Господарського суду м. Києва № 910/17682/15 від 27.05.2016 про зупинення стягнення за наказом Господарського суду м. Києва від 18.03.2016 №910/17682/15.

Судом встановлено, що 01.06.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №50636744 (копія постанови подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року заяву приватного підприємства "Компанія Енерджи" про визнання наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 року у справі № 910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково: визнано наказ господарського суду міста Києва від 18.03.2016 року у справі № 910/17682/15, виданий на виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПП "Компанія Енерджи" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ Логістик" 115 842, 20 грн. основного боргу, 4 332, 18 грн. 3 % річних та 80 973, 70 грн. інфляційних втрат; в інший частині заяви відмовлено.

При цьому, судом встановлено, що Господарським судом міста Києва під час розгляду заяви ПП "Компанія Енерджи" про визнання наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, було встановлено обставини припинення обов'язку ПП "Компанія Енерджі" з підстав зарахування зустрічних однорідних вимог, власне, у зв'язку з чим задоволено заяву боржника про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" 115 842,20 грн. основного боргу, 4 332,18 грн. 3 % річних та 80973,70 грн. інфляційних втрат.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі №910/17682/15 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі №910/17682/15 скасовано, заяву Приватного підприємства "Компанія Енерджи" від 30.03.2016 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

Судом встановлено, що 04.07.2016 до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява представника ТОВ «БДУ Логістик» Диких В.О. про поновлення виконавчого провадження з копією ухвали Київського апеляційного господарського суду № 910/17682/15 від 29.06.2016 про скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 07.06.2016 № 910/17682/15 та заяву ПП «Компанія Енерджи» від 30.03.2016 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню залишити без задоволення (копія заяви з відміткою про отримання подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що 06.07.2017 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про поновлення виконавчого провадження №50636744 (копія постанови подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що 06.07.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М., винесено розпорядження про перерахування коштів у сумі 205171,04 грн. на рахунок стягувача, як погашення боргу, коштів у сумі 205171,10 грн. на рахунок УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, як виконавчий збір, коштів у сумі 250,12 грн. на рахунок ГТУЮ у м. Києві, як витрати на проведення виконавчих дій, у зв'язку з тим, що 20.05.2016 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти в сумі 225938,86 грн.

Судом встановлено, що 13.07.2016 головним державним виконавцем Торбинською О.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою припинено чинність арешту всього майна, відповідно до постанови від 28.03.2016, у зв'язку з тим, що кошти у розмірі 205 171,04 грн. було перераховано на рахунок стягувача - ТОВ "БДУ Логістика" згідно платіжного доручення №4504 від 07.07.2016 (копія постанови подана державним виконавцем 11.07.2017).

Судом встановлено, що постановою Вищого господарського суду України від 31.08.2016 касаційну скаргу задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2016 року у справі № 910/17682/15 скасовано, справу № 910/17682/15 направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016, апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ Логістик" на ухвалу господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі № 910/17682/15 залишено без задоволення, ухвалу господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року у справі № 910/17682/15 залишено без змін.

Судом встановлено, що ПП "Компанія Енерджи" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на неправомірні дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за наслідками розгляду якої ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/17682/15, що набрала законної сили, скаргу було задоволено частково, визнано незаконними дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинської Оксани Миколаївни по виконавчому провадженню №50636744, відкритому на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15, щодо примусового списання з рахунку Приватного підприємства "Компанія Енерджи" грошових коштів у загальному розмірі 201148,08 грн.

Судом встановлено, що задовольняючи скаргу ПП "Компанія Енерджи", Господарським судом міста Києва встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи документів вбачається, що розгляд заяви ПП "Компанія Енерджи" про визнання наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, фактично було завершено лише 11.10.2016 з винесенням постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі №910/17682/15 про залишення без змін ухвали господарського суду міста Києва від 07.06.2016 про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню. Тобто, в силу приписів ч. 5 ст. 124 Конституції України та ст. 45 Господарського процесуального кодексу України у державного виконавця в будь-якому випадку були відсутні правові підстави для перерахування на користь ТОВ "БДУ Логістик" стягнутих з ПП "Компанія Енерджи" на підставі наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 коштів. З огляду на наведене, Господарський суд міста Києва за наслідками розгляду скарги на дії органу державної виконавчої служби, дійшов висновку, що при виконанні наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською Оксаною Миколаївною було грубо порушено приписи ст.ст. 1, 6, 11, 27 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент відкриття спірного виконавчого провадження), ч. 5 ст. 124 Конституції України та ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, що мало своїм наслідком подвійне стягнення з боржника присуджених до стягнення рішенням господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі № 910/17682/15 коштів в частині 115 842,20 грн. основного боргу, 4 332,18 грн. 3 % річних та 80 973,70 грн. інфляційних втрат, що в свою чергу є неприпустимим в силу приписів ст. 61 Конституції України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги скаржника в частині визнання незаконними дій вказаного державного виконавця в наведеній частині.

При цьому, з ухвали Господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/17682/15, якою частково задоволено скаргу ПП "Компанія Енерджи" на неправомірні дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вбачається, що Господарським судом міста Києва здійснювався розгляд заяви про повернення безпідставно одержаних за наказом Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 коштів в порядку ст. 117 Господарського процесуального кодексу України.

Так, судом встановлено, що 19.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного підприємства "Компанія Енерджи" про повернення безпідставно одержаного стягувачем майна за наказом Господарського суду міста Києва № 910/17682/15 від 18.03.2016.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на користь приватного підприємства "Компанія Енерджи" 201148 грн. 08 коп. суми безпідставно одержаних коштів.

Судом встановлено, що 23.01.2017 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпаком Олександром Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53263452 щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на користь приватного підприємства "Компанія Енерджи" 201148 грн. 08 коп. суми безпідставно одержаних коштів (копія постанови долучена позивачем до клопотання про витребування доказів, поданого 08.08.2017).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем 1 було завдано шкоди позивачу в процесі виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15, з наступних підстав: 28.03.2016 державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50636744 на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15; 30.03.2016 ПП "Компанія Енерджи" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню; 11.04.2016 ПП "Компанія Енерджи" подано до Відділу заяву про відкладення провадження виконавчих дій по виконанню наказу господарського суду міста Києва від №910/17682/15, яка була отримана Відділом 11.04.2016; 20.05.2016 Державним виконавцем було розпочато примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 та стягнуто з рахунку боржника на депозитний рахунок Відділу кошти у розмірі 225 938,86 грн.; ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2016 у справі №910/17682/15, судом було зупинено стягнення за наказом Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 до розгляду заяви ПП "Компанія Енерджи" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню; ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі №910/17682/15 вимоги позивача про визнання наказу від 18.03.2016 таким, що не підлягає виконанню було задоволено частково та визнано наказ господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" 115842,20 грн. основного боргу, 4332,18 грн. 3% річних та 80 973,70 грн. інфляційних втрат. Проте, відповідно до постанови ВП№50636744 від 13.07.2016 про закінчення виконавчого провадження №50636744, відповідні кошти у розмірі 205171,04 грн. було перераховано на рахунок стягувача - ТОВ "БДУ Логістика" згідно з платіжним дорученням №4504 від 07.07.2016.

Так, позивач зазначає, що незважаючи на отримання державним виконавцем 11.04.2016 доказів відсутності обов'язку ПП "Компанія Енерджи" зі сплати спірних коштів, останнім було розпочато примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 та стягнуто 20.05.2016 з рахунку боржника на депозитний рахунок відділу кошти в повному обсязі - у розмірі 22 938,86 грн.

За наведених обставин, позивач вважає, що внаслідок вчинення незаконних дій Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при проведенні виконавчих дій в межах виконавчого провадження №50636744, що полягають у безпідставному та неправомірному стягненні з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" грошових коштів у розмірі 201148,08 грн., позивачу завдано майнової шкоди, яка підлягає стягненню із Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві шляхом відшкодування коштів із Державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві. З огляду на наведене, позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Приватного підприємства «Компанія Енерджи» грошові кошти у розмірі 201148,08 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, що прийнята судом до розгляду).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ Логістик" задоволено повністю, вирішено стягнути з Приватного підприємства "Компанія Енерджи" 115842,20 грн. основного боргу, 4332,18 грн. 3 % річних, 80973,70 грн. інфляційних втрат та 4022,96 грн. судового збору. Рішення мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов'язань в частині оплати послуг за договором транспортного експедирування №13/2606/103 від 26.06.2013, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 201148,08 грн., з яких 115842,20 грн. - сума основного боргу, 4332,18 грн. - 3% річних, 80973,70 грн. - інфляційних втрат.

Як встановлено судом, 18.03.2016 на виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2015 було видано відповідний наказ, який було пред'явлено до виконання до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як встановлено судом, 28.03.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50636744 з виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/17682/15 від 18.03.2016. Боржнику надано термін для самостійного виконання рішення суду до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом, ПП "Компанія Енерджи" направила на адресу ТОВ "БДУ Логістик" заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.11.2015, якою було повідомлено ТОВ "БДУ Логістик" про зарахування зобов'язання ПП "Компанія Енерджи" перед ТОВ "БДУ Логістик" зі сплати грошових коштів у розмірі 205 171,04 грн. відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15 в рахунок часткового припинення зобов'язання ТОВ "БДУ Логістик" перед ПП "Компанія Енерджи" з відшкодуванню збитків у розмірі 205 171,04 грн.

Як встановлено судом, за наслідками розгляду судом спору у справі №910/29265/15 в мотивувальній частині рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2016 у справі №910/29265/15 було встановлено, що в силу приписів статті 601 Цивільного кодексу України заява позивача від 30.11.2015 є підставою для припинення зобов'язання відповідача з відшкодування спірних збитків, у зв'язку з чим, враховуючи приписи ст. 601 Цивільного кодексу України та наявні в матеріалах справи документи, позивачем не доведено станом на момент вирішення даного спору існування зобов'язання відповідача з відшкодування завданих збитків внаслідок неналежного виконання взятих на себе згідно з договором обов'язків по організації перевезення, що і стало підставою для відмови в задоволенні відповідного позову.

Отже, факт припинення зобов'язання ПП "Компанія Енерджи" по сплаті на користь ТОВ "БДУ Логістик" присуджених до стягнення рішенням Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 у справі №910/17682/15 грошових коштів в частині 115 842,20 грн. основного боргу, 4 332,18 грн. 3 % річних та 80973,70 грн. інфляційних втрат з 30.11.2015 встановлено судовим рішенням.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 року заяву приватного підприємства "Компанія Енерджи" про визнання наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 року у справі № 910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, задоволено частково: визнано наказ господарського суду міста Києва від 18.03.2016 року у справі № 910/17682/15, виданий на виконання рішення господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПП "Компанія Енерджи" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ Логістик" 115842,20 грн. основного боргу, 4332,18 грн. 3 % річних та 80973,70 грн. інфляційних втрат; в інший частині заяви відмовлено.

Як встановлено судом, Господарським судом міста Києва під час розгляду заяви ПП "Компанія Енерджи" про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, було встановлено обставини припинення обов'язку ПП "Компанія Енерджі" з підстав зарахування зустрічних однорідних вимог, власне, у зв'язку з чим задоволено заяву боржника про визнання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15, виданого на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.09.2015, таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" 115 842,20 грн. основного боргу, 4 332,18 грн. 3 % річних та 80973,70 грн. інфляційних втрат.

Як встановлено судом, розгляд заяви ПП "Компанія Енерджи" про визнання наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, фактично було завершено лише 11.10.2016 з прийняттям постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2016 у справі №910/17682/15 про залишення без змін ухвали господарського суду міста Києва від 07.06.2016 про визнання вказаного наказу таким, що не підлягає виконанню, що залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016.

Разом з тим, як встановлено судом, 06.07.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М., за наслідками поновлення виконавчого провадження винесено розпорядження про перерахування коштів у сумі 205171,04 грн. на рахунок стягувача, як погашення боргу, коштів у сумі 20517,10 грн. на рахунок УДКСУ у Дніпровському районі м. Києва, як виконавчий збір, коштів у сумі 250,12 грн. на рахунок ГТУЮ у м. Києві, як витрати на проведення виконавчих дій, у зв'язку з тим, що 20.05.2016 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти в сумі 225 938,86 грн.

Як встановлено судом, 13.07.2016 головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинською О.М. в межах виконавчого провадження №50636744 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що відповідні кошти у розмірі 205171,04 грн. було перераховано на рахунок стягувача - ТОВ "БДУ Логістика", згідно платіжного доручення №4504 від 07.07.2016. Вказаною постановою припинено чинність арешту всього майна, відповідно до постанови від 28.03.2016.

Як встановлено судом, ПП "Компанія Енерджи" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на неправомірні дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, за наслідками розгляду якої ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/17682/15, що набрала законної сили, скаргу було задоволено частково, визнано незаконними дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинської Оксани Миколаївни по виконавчому провадженню №50636744, відкритому на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15, щодо примусового списання з рахунку Приватного підприємства "Компанія Енерджи" грошових коштів у загальному розмірі 201148,08 грн.

Частиною 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наведені судові рішення господарського суду міста Києва у справі №910/17682/15 та у справі №29265/15 в силу приписів Господарського процесуального кодексу України набрали законної сили, а відтак, встановлені ними обставини мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 №8 передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини" від 18.11.2003 №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

З урахуванням викладеного у суду відсутні підстави для повторного дослідження наведених обставин (припинення з 30.11.2015 на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання ПП "Компанія Енерджи" зі сплати на користь ТОВ "БДУ Логістик" заборгованості з оплати послуг за договором транспортного експедирування №13/2606/103 від 26.06.2013 у розмірі 115 842,20 грн. та нарахованих інфляційних втрат у розмірі 80 973,70 грн., 3% річних у розмірі 4 332,18 грн.; факту визнання наказу господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15 таким, що не підлягає виконанню, а також обставин неправомірності дій державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Торбинської Оксани Миколаївни по виконавчому провадженню №50636744, відкритому на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 №910/17682/15, щодо примусового списання з рахунку Приватного підприємства "Компанія Енерджи" грошових коштів у загальному розмірі 201148,08 грн.

Фактична переоцінка вказаних фактів свідчитиме про поставлення під сумнів судових рішень у справах №910/29265/15 та №910/1782/15, що є недопустимим та суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Так, позивач вважає, що внаслідок вчинення незаконних дій Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві при проведенні виконавчих дій в межах виконавчого провадження №50636744, що полягають у безпідставному та неправомірному стягненні з ПП "Компанія Енерджи" на користь ТОВ "БДУ Логістик" грошових коштів у розмірі 201148,08 грн., позивачу завдано майнової шкоди.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, чинного на час відкриття та закінчення виконавчого провадження №50636744, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судам слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

Аналогічних правових висновків дійшов Вищий арбітражний суд України у п.п. 6, 9 Роз'яснення «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 в редакції від 29.12.2007.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, зокрема, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, за приписами вказаної статті, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки;

- шкоди;

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою;

- вини.

Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд зазначає, що дана норма є спеціальною, тобто в ній передбачені особливості, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. До таких особливостей відносяться: а) суб'єктний склад заподіювачів шкоди: органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 Конституції України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, органи влади Автономної республіки Крим та органи місцевого самоврядування, якими відповідно до положень ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; б) завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень: 1) діяння, які можуть мати різноманітні види та форми (накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи, які підлягають обов'язковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані), 2) протиправна бездіяльність; в) завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю; г) відсутність необхідності доведення вини.

Так, незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

При цьому, суд зазначає, що специфіка відшкодування шкоди державним виконавцем стороні виконавчого провадження (боржнику), у деліктних правовідносинах, які можуть виникати у зв'язку з неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця, вчиненими в межах виконавчого провадження, полягає у необхідності доведення не лише неправомірної поведінки державного виконавця, а і факту завдання шкоди боржнику, яка у даних правовідносинах може розумітись виключно як така безповоротна втрата майна (у даному випадку - грошових коштів), яка настає у разі об'єктивної неможливості відновлення прав боржника шляхом застосування інших можливих способів - процесуальних механізмів відновлення прав особи, які передбачені законом.

Така особливість розуміння шкоди у даних правовідносинах викликана специфікою сфери її можливого завдання (на стадії виконавчого провадження). Так виконавче провадження, по суті, є завершальною стадією судового розгляду, порядок здійснення якого регулюється, зокрема, процесуальними нормами Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про виконавче провадження».

Нормами Господарського процесуального кодексу України передбачено можливі випадки, коли наказ, виданий на примусове виконання рішення господарського суду, не підлягає виконанню з тих чи інших причин (добровільне виконання тощо), та сторона виконавчого у такому випадку має право на звернення до суду з відповідною заявою, а у випадку якщо стягнення за таким наказом уже відбулось, боржник має право на стягнення безпідставно одержаного стягувачем за наказом (ст. 117 ГПК). Процесуальним законом також передбачено можливість повернення боржникові виконаного за рішенням суду, яке змінене чи скасоване і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або позов залишено без розгляду (поворот виконання рішення відповідно до ст. 122 ГПК).

Так відповідно до ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким наказом уже відбулося повністю або частково, господарський суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

Відповідно до ст. 122 Господарського процесуального кодексу України якщо виконані рішення або постанова змінені чи скасовані і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або позов залишено без розгляду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за зміненими чи скасованими у відповідній частині рішенням, постановою.

Таким чином, Господарським процесуальним кодексом України передбачено процесуальні механізми захисту прав боржника у виконавчому провадженні у випадку встановлення судом обставин відсутності обов'язку боржника щодо виконання рішення суду та виданого на підставі нього наказу та фактичного їх виконання.

Як встановлено судом, 19.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного підприємства "Компанія Енерджи" про повернення безпідставно одержаного стягувачем майна за наказом Господарського суду міста Києва № 910/17682/15 від 18.03.2016.

Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на користь приватного підприємства "Компанія Енерджи" 201148 грн. 08 коп. суми безпідставно одержаних коштів.

Як встановлено судом, 23.01.2017 головним державним виконавцем Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шпаком Олександром Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53263452 щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на користь приватного підприємства "Компанія Енерджи" 201148 грн. 08 коп. суми безпідставно одержаних коштів.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не доведено (не надано жодних доказів у підтвердження) того, що виконавче провадження №53263452 з виконання вказаної ухвали є завершеним, як-от у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачеві через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; (п. 2 ч. 1 ст. 37 чинного Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII).

Відтак, станом на дату подання позову та розгляду справи суд вважає, що протиправна поведінка державного виконавця (встановлена ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2017 у справі № 910/17682/15), що виразилась у незаконних діях щодо примусового списання з рахунку Приватного підприємства "Компанія Енерджи" грошових коштів у загальному розмірі 201148,08 грн., не мала об'єктивним наслідком завдання шкоди боржнику у виконавчому провадженні №50636744 (відкритому щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 у справі №910/17682/15), у вигляді безповоротної втрати майна (грошових коштів), яка настає у даних правовідносинах виключно у разі об'єктивної неможливості відновлення прав боржника шляхом застосування інших можливих способів - процесуальних механізмів відновлення прав боржника, які передбачені законом.

Так позивач наразі має право на стягнення грошових коштів, які були безпідставно отримані стягувачем у справі № 910/17682/15, та які, по суті, заявлені до стягнення у даній справі у якості відшкодування шкоди з державного виконавця, - в порядку застосування механізму, передбаченого ст. 117 Господарського процесуального кодексу України, який і був ним реалізований та відповідно ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на користь приватного підприємства "Компанія Енерджи" 201148 грн. 08 коп. суми безпідставно одержаних коштів.

При цьому, як встановлено судом наразі відкрите виконавчого провадження №53263452 щодо виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БДУ ЛОГІСТИК" на користь приватного підприємства "Компанія Енерджи" 201148 грн. 08 коп. суми безпідставно одержаних коштів, та доказів його завершення, зокрема, у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та відповідно фактичної неможливості задоволення вимоги стягувача щодо повернення суми безпідставно одержаних коштів в межах такого виконавчого провадження, - немає. А, отже, наразі відсутні підстави вважати, що права стягувача у вказаному виконавчому провадженні не будуть відновлені, та відповідно застосований позивачем процесуальний механізм, передбачений ст. 117 ГПК України, не призведе до ефективного захисту порушених прав.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосудді, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Суд зазначає, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об'єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Тобто, суд зазначає, що у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин завдання йому шкоди внаслідок незаконних дій відповідача 1, а позов є передчасним, оскільки завдання органом державної виконавчої служби шкоди стягувачеві у виконавчому провадженні (з огляду на заявлені підстави позову) може мати місце виключно у разі відсутності будь-яких умов для можливості повернення безпідставно отриманих грошових коштів в процесі виконання рішення суду, зокрема, таким доказом (завдання шкоди) може бути встановлення у виконавчому провадженні з виконання ухвали про стягнення в порядку ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України суми безпідставно одержаних коштів (ухвали Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 у справі №910/17682/15) обставин відсутності у боржника будь-якого майна, необхідного і достатнього для забезпечення вимог кредитора, та відповідно неможливості виконання вказаної ухвали протягом розумних строків здійснення виконавчого провадження. У такому випадку - позивач може вважатись таким, який зазнав шкоди у вигляді безповоротної втрати майна (грошових коштів), у зв'язку з об'єктивною неможливістю відновити свої права шляхом застосування передбачених законом процесуальних механізмів відновлення порушених прав, та відповідно отримує право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дій державного виконавця (відповідача 1).

Окрім того, суд зазначає наступне.

За змістом п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 Цивільного кодексу України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.94 N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Згідно з п. 9 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 в редакції від 29.12.2007, шкода, завдана державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Отже, при вирішенні зазначених спорів господарському суду слід залучати до участі у справі відповідні державні органи, які здійснюють розпорядження бюджетними коштами, як іншого відповідача.

В той же час, за змістом ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з п. 38, 39 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. N 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45) для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету. У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Таким чином, відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, відбувається шляхом стягнення з державного бюджету відповідної суми відшкодування, а не з рахунку органу Державної казначейської служби України.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За таких обставин, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, фактично є лише виконавцем судового рішення про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, який не є, однак, у випадку доведення позивачем обставин неправомірності рішень, дій, бездіяльності органу державної влади (в даному випадку орган державної виконавчої служби), особою, яка таку шкоду завдала.

При цьому, суд зазначає, що Роз'яснення Вищого арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 викладено в редакції від 29.12.2007, тоді як Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників прийнято значно пізніше, а отже наведені вище Роз'яснення Вищого арбітражного суду України не враховують специфіки механізму відшкодування шкоди за ст. 1173 Цивільного кодексу України в порядку більш пізнього Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Суд зазначає, що позовні вимоги у даній справі про стягнення шкоди обґрунтовано незаконними діями Відділу Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. При цьому, будь-яких доводів щодо дій/бездіяльності/тощо Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві , до якої позивачем також заявлено позов та яку позивач визначив співвідповідачем у даній справі, позивачем суду не надано, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до відповідача 2.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, з огляду на передчасність вимог та недоведеність викладених у позові обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Компанія Енерджи" до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення 201148 грн. 08 коп. шкоди не підлягають задоволенню.

За змістом ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання, зокрема, позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

В той же час, як вбачається з поданих позивачем разом з заявою про збільшення розміру позовних вимог документів, позивачем сплачено за розгляд даного спору судовий збір у розмірі 3017,22 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4627 від 21.06.2017, та судовий збір у розмірі 1417,23 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4664 від 11.07.2017.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Так, з огляду на ті обставини, що судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, сплачена позивачем сума судового збору (у розмірі 3017,22 грн. та у розмірі 1417,23 грн., відповідно до платіжного доручення №4627 від 21.06.2017 та №4664 від 11.07.2017), з огляду на заявлений предмет позову, підлягає поверненню платнику у разі подання ним відповідного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Приватного підприємства "Компанія Енерджи" до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення 201148 грн. 08 коп. відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 19.08.2017

Суддя І.М. Отрош