ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

28 серпня 2017 р. Справа № 902/591/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна"

до: Приватного підприємства "ОСОБА_1 Мілленіум"

про стягнення 99512,1 грн.,

за участю секретаря судового засідання Жиляк С.І.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю від 05.07.2017 року

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Приватного підприємства "ОСОБА_1 Мілленіум" заборгованості в загальній сумі 99 512,10грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про фінансовий лізинг № 00007768 від 25.06.2013 року в частині неповернення об'єкта лізингу у визначений строк.

Ухвалою суду від 16.06.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/591/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 11.07.2017 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

Ухвалою від 11.07.2017 року суд продовжив строк розгляду справи № 902/591/17 на 15 днів, відклав розгляд справи на 28.08.2017 року, зобов'язавши сторони надати додаткові письмові докази.

28.08.2017р. на виконання ухвали господарського суду від 11.07.2017 року представником відповідача надано письмові докази.

На визначену судом дату зявився представник відповідача, який заперечив щодо позовних вимог в повному обсязі.

Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, пояснень щодо причини своєї неявки суду не повідомив. При цьому, про розгляд справи в суді останній повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення за вх. № 4493 від 25.07.2017 року.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення позивача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд констатує, що позивачем не подано жодного клопотання, заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, враховуючи встановлені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, справа розглядається за відсутності представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець) та Приватним підприємством "ОСОБА_1 Мілленіум" (лізингоодержувач) укладено Договір про фінансовий лізинг № 00007768 (а.с. 14).

Об'єктом лізингу є транспортний засіб марки VW Touareg NF 3.0 І V6 TDI 2013 року, шасі № WVGZZZ7PZDD042681, двигун № НОМЕР_1 вартістю 88 708,00 дол. США, що еквівалентно 724 744,36грн..

Пунктом 6.1 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, що становлять невід'ємну частину Договору про фінансовий лізинг № 00007768 від 25.06.2013 року (а.с. 15-24), визначено, що для експлуатації об'єкта лізингу лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь лізингодавця лізингові платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід'ємну частину цього контракту, та інших положень Контракту. Кожний лізинговий платіж включає: - відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування; - частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об'єкта лізингу); - комісії; - покриття витрат, пов'язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов'язані з контрактом.

Згідно з пунктом 6.5 Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, лізингові платежі перераховуються лізингоодержувачем на рахунок, зазначений Порше Лізинг Україна у Графіку покриття витрат виплати лізингових платежів (План відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Відповідно до п. 8.1 Загальних комерційних умов лізингоодержувач зобов'язаний негайно повідомляти Порше Лізинг Україна про будь-яку передбачувану затримку сплати платежів або прострочення, що вже відбулося. Вищезгадане повідомлення як таке не вважається підставою для подовження строку здійснення платежу.

Відповідно до п.п. 12.1., 12.2. Загальних комерційних умов строк лізингу за цим контрактом визначається у договорі про фінансовий лізинг та Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плані відшкодування); строк лізингу починається з дати підписання Акта приймання-передачі лізингоодержувачем об'єкта лізингу.

Лізингоодержувач зобов'язаний у строки, встановлені Порше Лізинг Україна повернути об'єкт лізингу у всіх випадках дострокового закінчення строку лізингу, розірвання контракту, крім випадків, коли лізингоодержувач набуває право власності на об'єкт лізингу відповідно до умов контракту. Якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об'єкту лізингу, Порше Лізинг Україна має право вилучити (повернути) об'єкт без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку (п. 13.1 Загальних комерційних умов договору).

Лізингоодержувач відшкодовує всі та будь-які витрати, понесені Порше Лізинг Україна у зв'язку з вилученням (поверненням) об'єкта лізингу, у тому числі витрати, пов'язані із залученням будь-яких третіх осіб, що надають послуги, пов'язані з вилученням об'єкта лізингу (п.13.5 Загальних комерційних умов).

25.06.2013 року сторонами підписано графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), яким встановлено черговість та розмір лізингових виплат протягом 60 місяців (строк лізингу) (а.с. 25-28).

На виконання умов Договору за актом прийому-передачі від 08.07.2013 року позивач передав відповідачу предмет лізингу - транспортний засіб марки VW Touareg NF 3.0 І V6 TDI 2013 року, шасі № WVGZZZ7PZDD042681, двигун № НОМЕР_1 вартістю 724 744,36грн. (а.с. 29).

В зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором у вигляді порушення строку сплати щомісячних лізингових платежів позивачем надіслані нагадування про несплату: 01.10.2015 року - перше нагадування про несплату, 16.10.2015 року - друге та 04.11.2015 року - третє нагадування про несплату (а.с. 30-32).

16.11.2015 року відповідачу було виставлено вимогу № 00007768 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, в якій зазначено про наявну заборгованість відповідача, про відмову від Договору про фінансовий лізинг №00007768 від 25.06.2013 року та необхідність повернути на користь ТОВ "Порше Лізинг Україна" об'єкт лізингу впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу знаходження ПП "ОСОБА_1 Мілленіум" (а.с. 33-34).

В зв'язку з неповерненням в зазначений строк відповідачем об'єкту лізингу, позивачем заявлено до стягнення 93 512,10грн. в якості плати за користування відповідачем об'єктом лізингу після припинення Договору та 6 000,00грн. збитків.

Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідачем зазначено, що умови Договору ним виконуються, оплата виставлених рахунків відбувається інколи з тимчасовими затримками платежів, що викликані несвоєчасним направленням позивачем рахунків на оплату. На підтвердження виконання умов Договору про фінансовий лізинг № 00007768 від 25.06.2013 року на суму 1 771 552,12грн. з моменту укладення Договору до липня 2017 року відповідачем надано платіжні доручення про перерахування коштів на розрахункові рахунки, що були зазначені в рахунках-фактурах. Окрім того, відповідач вважає твердження позивача про припинення Договору 04.12.2015 року таким, що суперечить фактичним обставинам, оскільки після вказаної дати позивач надсилав рахунки-фактури, а відповідач їх оплачував, а також заперечує щодо заявлених позивачем до стягнення 6 000,00грн. як таких, що не є збитками в розумінні ст. 224 Господарського кодексу України та ст. 22 Цивільного кодексу України та не можуть бути включені до ціни позову.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавством, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

Договір, укладений між позивачем та відповідачем, за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату.

Ст. 292 ГК України передбачено, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів визначається в порядку, встановленому договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК.

За ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст. 526 ЦК України.

Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу предмет лізингу.

В порушення наведених положень закону та умов Договору, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати за договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором.

16.11.2015 року відповідачу було виставлено вимогу № 00007768 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору, в якій зазначено про наявну заборгованість відповідача, про відмову від Договору про фінансовий лізинг №00007768 від 25.06.2013 року та необхідність повернути на користь ТОВ "Порше Лізинг Україна" об'єкт лізингу впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу знаходження ПП "ОСОБА_1 Мілленіум".

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів; відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Згідно з ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є розірваним.

У відповідності до п. 12.6. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу Порше Лізинг Україна має право в односторонньому порядку розірвати цей контракт/відмовитись від контракту та, також серед іншого, право на повернення об'єкту лізингу.

День, що вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається Порше Лізинг Україна у відповідному повідомленні/вимозі. Порше Лізинг Україна надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, зв'язується з ним доступними телефону засобами зв'язку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення надсилається Порше Лізинг Україна на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб підприємців)/ місцем реєстрації (для фізичних). У випадку неотримання лізингоодержувачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, лізингоодержувач вважається належним чином повідомленим на 10 день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується документами з відміткою ДП "Укрпошта" про прийняття повідомлення для відправки (12.7. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу).

У випадках, передбачених пунктами 12.6. та 12.12., контракт вважається розірваним на 10-й (десятий) робочий день з дня надіслання письмового повідомлення стороною на адресу іншої сторони (п. 12.13. Загальних комерційних умов).

Як вбачається із матеріалів справи, вимогу № 00007768 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору від 16.11.2015 року позивач подав до відділення поштового зв'язку ДП "Укрпошта" 20.11.2015 року (а.с. 33-36).

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що Договір про фінансовий лізинг № 00007768 від 25.06.2013р. розірваний з 04.12.2015 року.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингодавець має право вимагати повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках.

У разі дострокового закінчення строку лізінгу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об'єкту лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт лізингу за свій власних рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту (п. 12.9. Загальних комерційних умов).

Як зазначалось вище вимогу № 00007768 про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору від 16.11.2015 року позивачем направлено на адресу відповідача 20.11.2015 року, однак поштове було повернено позивачу із зазначенням причини: "за закінченням терміну зберігання".

З урахуванням положень п. 12.7. Загальних комерційних умов, у випадку неотримання відповідачем повідомлення/вимоги з будь-яких причин, він вважається належним чином повідомлений на 10 календарний день з дня відправлення такого повідомлення, що підтверджується відміткою ДП "Укрпошта" про прийняття повідомлення для відправки, а відтак датою отримання вимоги слід вважати 30.11.2015 року, а останнім днем повернення об'єкту лізингу - 14.12.2015 року.

Відповідачем об'єкт лізингу у визначений строк повернено не було.

27.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий напис № 643, яким зобов'язав повернути від відповідача позивачу об'єкт лізингу - транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF 3.0 І V6 TDI 2013 року, шасі № WVGZZZ7PZDD042681, рік випуску 2013, що був переданий в користування на умовах фінансового лізингу за Договором про фінансовий лізинг № 00007768 від 25.06.2013 року (а.с. 37).

20.07.2016 року постановою головного державного виконавця Харківського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області відкрито виконавче провадження ВП № 51734605 з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с. 38), а 01.08.2016 року винесено постанову про розшук майна боржника (ВП № 51734605), якою оголошено розшук майна транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen, модель Touareg NF 3.0 І V6 TDI 2013 року, шасі № WVGZZZ7PZDD042681, рік випуску 2013, що належить боржнику - ПП "ОСОБА_1 Мілленіум" (а.с. 39-40).

Оскільки лізингоодержувач не виконав зобов'язання щодо повернення об'єкту лізингу у визначені договором строки та продовжував користуватись транспортним засобом після повідомлення про відмову лізингодавця від договору фінансового лізингу та вимоги про повернення майна, позивач просить стягнути з відповідача плату за фактичний час користування об'єктом лізингу після припинення Договору про фінансовий лізинг №00007768 від 25.06.2013 року в сумі 93 512,10грн. за період з лютого по квітень 2017 року.

Відповідно до п. 6.18. Загальних комерційних умов сторони домовились, що у випадку розірвання контракту/відмови від контракту за ініціативи Порше Лізинг України відповідно до пункту 12, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об'єктом лізингу.

Докази повернення ПП "ОСОБА_1 Мілленіум" об'єкту лізингу ТОВ "Порше Лізинг Україна" в матеріалах справи відсутні та відповідачем під час розгляду справи надані не були.

Оскільки Договір лізингу розірваний з ініціативи позивача відповідно до п. 12 04.12.2015 року і відповідач не повернув об'єкт лізингу позивачу, суд вважає, що зазначений об'єкт продовжує перебувати в користуванні відповідача, а отже вимога про стягнення з відповідача заборгованості за час фактичного користування відповідачем об'єктом лізингу, за період з лютого по квітень 2017 року в розмірі 93 512,10грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача збитки, що виникли у зв'язку з відновленням його порушеного права в загальній сумі 6 000,00грн.

Як зазначено позивачем, збитки понесені ним внаслідок укладання Договору про надання юридичних послуг та Додаткових угод до нього з Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма Вернер" на суму 6000,00грн. з ПДВ.

Положеннями п. 8.2.3 Загальних комерційних умов передбачено компенсацію будь-яких витрат, понесених позивачем, та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, не виплачених лізингоодержувачем у відповідності до Контракту.

За приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно положень ст. 224 ГК України, які узгоджуються з положеннями ст. 623 ЦК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно ч. 2 ст. 224 ГК України розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до ст.ст. 22, 623, ЦК України та ст. 224 ГК України.

Слід зазначити, що витрати на оплату юридичних послуг не є збитками у розумінні ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України, оскільки такі витрати не мають обов'язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором про фінансовий лізинг № 00007768 від 25.06.2013 року.

Отже, отримання позивачем юридичних послуг не є обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть представляти її інтереси, є правом такої особи.

Таким чином, витрати на оплату юридичних послуг, які включені позивачем до складу прямих збитків (збитків, завданих у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором) не відповідають вимогам ст. 22 ЦК України та ст. 224 ГК України, тому вимога позивача про стягнення збитків у розмірі 6000,00грн. є безпідставною та необґрунтованою, а відтак суд відмовляє в її задоволенні.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ Порше Лізинг Україна підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, з урахуванням положень ч.2 ст. 49 ГПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 600,00грн. підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1 503,53грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-34, 43, 49, 86, 115 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "ОСОБА_1 Мілленіум" (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код юридичної особи 35996740) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (просп. П.Тичини, 1В, офіс В, м. Київ, 02152, ідентифікаційний код юридичної особи 35571472) 93 512,10грн. плати за час користування об'єктом лізингу та 1 503,53грн. витрат зі сплати судового збору.

3. В частині стягнення 6000,00грн. збитків - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити позивачу рекомендованим листом.

Повне рішення складено 31 серпня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (пр-т Павла Тичини, 1В, офіс В, м. Київ, 02152).