ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа № 911/2156/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арда-Трейдинг» м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Інвест», м. Вишгород Київської області

про стягнення 17 420,57грн

За участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

13.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Арда-Трейдинг» (далі позивач, ТОВ «Арда-Трейдинг») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Інвест» (далі відповідач, ТОВ «ОСОБА_1 Інвест») про стягнення з останнього 17 420,57грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1600,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 193, 202, 216, 218, 224 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625, 692 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та зазначає, що відповідачем порушені зобовязання за договором поставки №5493КИЕ від 21.04.2016 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 17.07.2017 року порушено провадження у справі, призначено до розгляду на 02.08.2017 (суддя Третьякова О.О.)

У звязку із перебуванням судді Третьякової О.О. у довготривалій відпустці, відповідно до розпорядження від 01.08.2017 за №125-АР, справу №911/2156/17 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2017 справу №911/12156/17 передано до розгляду судді Янюк О.С.

Ухвалою суду від 01.08.2017 справу прийнято до провадження судді Янюк О.С. та призначено до розгляду на 21.08.2017.

У судове засідання представники сторін явку своїх повноважних представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили. Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлено суду стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»). За таких обставин, суд вважає сторін належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 46-50).

Разом з цим, відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 59 ГПК України, не скористався та відзиву на позов не надав.

До того ж, явка обов'язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін на підставі ст. 75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

На підставі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

21.04.2016 між ТОВ «Арда-Трейдинг» (далі постачальник) та ТОВ «ОСОБА_1 інцест» (далі покупець) укладений договір поставки №5496КИЕ від 21.04.2016 (далі Договір, а.с. 13-17) відповідно до умов якого постачальник зобовязується передавати у власність покупця, а покупець приймати та оплачувати на умовах та у порядку, визначених цим Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невідємною частиною цього Договору (п. 2.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що покупець зобовязаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару не пізніше 30 днів з дати її поставки.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 28.02.2017, якщо жодна сторона не повідомить іншу за 1 місяць до дати закінчення строку дії Договору про бажання розірвати Договір, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах за умови підписання додаткової угоди, що є невідємною частиною Договору (п. 8.1. Договору)

На виконання умов Договору, постачальником було поставлено товар на суму 13 633,31грн, що підтверджується видатковими накладними №6516 від 29.04.2016 на суму 6 262,56грн, №935 від 10.05.2016 на суму 461,88грн, №5562 від 27.04.2016 на суму 6 908,88грн (а.с. 29-31). Вказані документи підписані без зауважень уповноваженими представниками сторін. Крім того, претензій щодо кількості, асортименту та якості переданого товару від покупця не надходило. Доказів протилежного відповідачем суду надано не було.

Проте, вищевказана грошова сума у добровільному порядку сплачена відповідачем не була, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Підсумовуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічне положення стосовно договору поставки міститься у ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, ст. 691 ЦК України передбачено, зокрема, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов'язань міститься у ст. 193 ГК України.

У той час, відповідач взяті на себе зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару не виконав взагалі, доказів протилежного суду не надав. З огляду на те, що своєчасна оплата отриманого товару є одним з основних обов'язків відповідача, належне виконання якого вимагається законом та Договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 13 633,32грн.

Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2140,78грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

У силу ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Так, пунктом 6.6 Договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строків, визначених у п. 4.2 Договору, покупець оплачує постачальникові неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 6.6 Договору).

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (а.с.10), вважає його помилковим оскільки позивачем не враховано кількість днів у 2016 році (366 днів, високосний рік).

А відтак правильним є наступний розрахунок:

За видатковою накладною №5562 від 27.04.2016

1) 28.05.2016-23.06.2016 (облікова ставка НБУ 18%)

6 908,88*18:100:366*27*2=183,48грн;

2) 24.06.2016-28.07.2016 (облікова ставка НБУ 16,5%)

6 908,88*16,5:100:366*35*2=218,03грн;

3) 29.07.2016-15.09.2016 (облікова ставка НБУ 15,5%)

6 908,88*15,5:100:366*49*2=286,74грн;

4) 16.09.2016-27.10.2016 (облікова ставка НБУ 15%)

6 908,88*15:100:366*42*2=237,84грн;

5) 28.10.2016-26.11.2016 (облікова ставка НБУ 14%)

6 908,88*14:100:366*30*2=158,56грн.

Таким чином, загальна сума пені за цією видатковою накладною складає 1 084,65грн.

За видатковою накладною №6516 від 29.04.2016

6) 31.05.2016-23.06.2016 (облікова ставка НБУ 18%)

6 262,56*18:100:366*24*2=197,17грн;

7) 24.06.2016-28.07.2016 (облікова ставка НБУ 16,5%)

6 262,56*16,5:100:366*35*2=197,63грн;

8) 29.07.2016-15.09.2016 (облікова ставка НБУ 15,5%)

6 262,56*15,5:100:366*49*2=185,65грн;

9) 16.09.2016-27.10.2016 (облікова ставка НБУ 15%)

6 262,56*15:100:366*42*2=215,60грн;

10) 28.10.2016-29.11.2016 (облікова ставка НБУ 14%)

6 262,56*14:100:366*33*2=158,10грн.

Таким чином, загальна сума пені за цією видатковою накладною складає 954,15грн.

За видатковою накладною №935 від 10.05.2016

11) 10.06.2016-23.06.2016 (облікова ставка НБУ 18%)

461,88*18:100:366*14*2=6,36грн;

12) 24.06.2016-28.07.2016 (облікова ставка НБУ 16,5%)

461,88*16,5:100:366*35*2=14,58грн;

13) 29.07.2016-15.09.2016 (облікова ставка НБУ 15,5%)

461,88*15,5:100:366*49*2=19,17грн;

14) 16.09.2016-27.10.2016 (облікова ставка НБУ 15%)

461,88*15:100:366*42*2=15,90грн;

15) 28.10.2016-09.12.2016 (облікова ставка НБУ 14%)

461,88*14:100:366*43*2=15,19грн.

Таким чином, загальна пені сума за цією видатковою накладною складає 71,20грн.

Ураховуючи викладене, загальна сума пені за вказаний період, яка є правильною, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача складає 2 110,00грн (1 084,65+954,15+71,20=2 110,00).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 405,84грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 405,84грн (а.с.7), суд вважає його помилковим, оскільки останнім не враховано кількість днів у 2016 році (366 днів, високосний рік)

Підсумовуючи вищевикладене, вірним є наступний розрахунок:

За видатковою накладною №5562 від 27.04.2016 (період з 28.05.2016 по 26.05.2017)

розрахунковий період 28.05.2016-31.12.2016:

3% річних = 6 908,88*3:100:366*218=123,45

розрахунковий період 01.01.2017-26.05.2017:

3% річних = 6 908,88*3:100:365*146=82,91

Таким чином, загальна сума 3% річних за цією видатковою накладною складає 206,36грн.

За видатковою накладною №6516 від 29.04.2016 (період з 31.05.2016 по 26.05.2017)

розрахунковий період 31.05.2016-31.12.2016:

3% річних = 6 262,56*3:100:366*215=110,36

розрахунковий період 01.01.2017-26.05.2017:

3% річних = 6 262,56*3:100:365*146=75,15

Таким чином, загальна сума 3% річних за цією видатковою накладною складає 185,51грн

За видатковою накладною №935 від 10.05.2016 (період з 10.06.2016 по 26.05.2017)

розрахунковий період 10.06.2016-31.12.2016:

3% річних = 461,88*3:100:366*205=7,76

розрахунковий період 01.01.2017-26.05.2017:

3% річних = 461,88*3:100:365*146=5,54

Таким чином, загальна сума 3% річних за цією видатковою накладною складає 13,30грн

Ураховуючи викладене, загальна сума 3% річних за вказаний період, яка є правильною, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача складає 405,17грн (206,36+185,51+13,30=405,17).

Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 240,63грн втрат від інфляції. З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат (а.с. 6), суд дійшов висновку, що останній є помилковим, оскільки позивач у своїх розрахунках брав до уваги лише індекс інфляції за один місяць прострочення зобовязання, а не за увесь період.

Таким чином, вірним є наступний розрахунок:

розрахунковий період з 28.05.2016 по 26.052017 за видатковою накладною №5562

6 908,88*(0,998*0,999*0,997*1,018*1,028*1,018*1,009*1,011*1,01*1,009*1,013)-6 908,88=932,70

розрахунковий період з 31.05.2016 по 26.052017 за видатковою накладною №6516

6 262,56*(0,998*0,999*0,997*1,018*1,028*1,018*1,009*1,011*1,01*1,009*1,013)-6 262,56=845,46

розрахунковий період з 10.06.2016 по 26.052017 за видатковою накладною №935

461,88*(0,998*0,999*0,997*1,018*1,028*1,018*1,009*1,011*1,01*1,009*1,013)-461,88=62,35

Ураховуючи викладене, загальна сума інфляційних втрат, яка є обґрунтованою складає 1 840,51грн. Проте, суд позбавлений права виходити за межі позовних вимог, а тому заявлена до стягнення сума інфляційних втрат у розмірі 1 240,63грн підлягає стягненню з відповідача.

На підставі ст. 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Інвест» (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, просп. Шевченка, 2Д, офіс 12) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арда Трейдинг» (49083, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, Амур-нижньодніпровський р-н, вул. Собінова, 1) 13 633,32грн (тринадцять тисяч шістсот тридцять три грн 32 коп) основного боргу; 2 110,00грн (дві тисячі сто десять грн) пені; 405,17грн (чотириста пять грн 17 коп) 3% річних; 1 240,63грн (одна тисяча двісті сорок грн 63 коп) інфляційних втрат; 1 597,11грн (одна тисяча пятсот девяносто сім грн 11 коп) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23.08.2017.