ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"22" серпня 2017 р. Справа № 925/125/14

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:
від позивача: ОСОБА_1, - за довіреністю,
відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю,
за участі представника ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" - ОСОБА_3 за довіреністю;
розглянувши матеріали заяви позивача про винесення додаткової ухвали у справі № 925/125/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Мілінг Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_5 - Старт", с. Леськи Черкаського району Черкаської області про стягнення 2 978 295 грн. 08 коп.,
Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 2 899 996,00 грн. боргу по поверненню суми попередньої оплати та 78 299,89 грн. штрафних санкцій за договорами купівлі-продажу сільськогосподарської продукції (кукурудзи кременистих сортів) врожаю 2013 року.
Рішенням господарського суду Черкаської області від 13.03.2014 року (а.с. 63 том 1) позов задоволено повністю.
На виконання рішення видано наказ від 31.03.2014 року (а.с. 68 том 1).
01.08.2017 господарським судом Черкаської області зареєстровано заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 Мілінг Україна" про винесення додаткової ухвали щодо розподілу судових витрат на проведення експертизи у сумі 79 464,00 грн.
Даною заявою позивач просить суд розподілити судові витрати та стягнути з ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" на користь позивача сплачені позивачем кошти на оплату повторної судової експертизи в загальній сумі 79 464,00 грн.
В ході розгляду заяви представник позивача її підтримував повністю та просив задовольнити.
Представник ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" проти задоволення заяви заперечив і просив відмовити у покладенні на це товариство понесених позивачем витрат на проведення експертизи.
Заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу та дослідивши наявні у справі документи, судом встановлено таке:
Згідно положень ст. 88 ГПК України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо:
1) з якоїсь позовної вимоги, яку було розглянуто в засіданні господарського суду, не прийнято рішення;
2) не вирішено питання про розподіл судових витрат або про повернення судового збору з бюджету.
19.11.2014 року господарським судом Черкаської області зареєстровано заяву ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" про заміну сторони правонаступником ( а.с. 1 том 2), якою заявник просить замінити стягувача у виконанні рішення по даній справі на своє товариство, з підстав укладення із позивачем договору про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року (а.с. 4 том 2).
10.12.2014 року представником позивача заявлено клопотання про призначення у справі експертизи договору про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року, оскільки позивач вважав його підробленим в частині проставлення на ньому підпису керівника ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" та печатки підприємства (а.с. 41 том 2).
Ухвалою від 17.12.2014 року (а.с. 97 том 2) судом призначено у справі почеркознавчу та технічну експертизу, зокрема, щодо достовірності підпису ОСОБА_5 (керівник) та печатки ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" на договорі про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року.
Оплату проведення експертизи судом покладено на ініціатора її призначення -- ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна".
Згідно висновку експерта № 2272/2273 від 02.03.2015 (а.с. 126 том 2) підписи у договорі про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року виконані самою ОСОБА_5 (керівником ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" ). Печатки ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" на цьому договорі нанесено печаткою цього товариства.
В подальшому ухвалою від 23.06.2015 (а.с. 34 том 3) господарським судом Черкаської області у справі призначено повторну експертизу через порушення процедури проведення первісної експертизи. На розгляд експертів поставлено ті ж самі питання, що і при первинній експертизі згідно ухвали від 17.12.2014 року.
Ухвалою від 29.11.2016 року (а.с. 35 том 4) господарський суд Черкаської області відмовив ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" у задоволенні заяви про заміну стягувача у виконанні рішення господарського суду Черкаської області від 13.03.2014 та наказу суду від 31.03.2014 у даній справі.
При цьому суд на висновки первинної чи повторної експертизи для вирішення питання про процесуальне правонаступництво не посилався взагалі.
За доводами суду, зі змісту договору про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року не вбачається, що його сторони досягли згоди про заміну кредитора у зобов'язанні, як передбачається ст. 212-214 ЦК України, та на що вказує ст. 25 ГПК України. Договором вирішено питання про відступлення права вимоги, що виникло на підставі рішення суду від 13.03.2014 року і новому кредитору надано право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати суми коштів, що стягнуті цим судовим рішенням, включаючи і суму судового збору.
Постановою КАГС від 24.01.2017 ухвала господарського суду Черкаської області від 29.11.2016 залишена без змін.
Постановою ВГСУ від 05.04.2017 ухвалу суду першої інстанції від 29.11.2016 та постанову КАГС від 24.01.2017 скасовано і справу направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.
При повторному розгляді справи ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.06.2017 (а.с. 217 том 5) відмовлено ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником від 19.11.2014 із уточненнями до заяви від 23.05.2017. При цьому суд послався на те, що вказану заяву вмотивовано лише існуванням договору про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року, який вже визнано недійсним з моменту укладення судовим рішенням у справі № 925/67/17 (залишено без змін постановою КАГС від 24.05.2017).
Як вказано вище, позивач у справі заявою від 31.07.2017 (а.с. 13 том 6) просить винести додаткову ухвалу щодо розподілу судових витрат у справі та стягнути з ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" на свою користь 79 464,00 грн. судових витрат як коштів, сплачених позивачем за проведення судової експертизи.
Позивачем додано до справи платіжні доручення № НОМЕР_1 від 13.08.2015 на суму 5174,40 грн.; № НОМЕР_2 від 04.09.2015 на суму 5913,60 грн. та платіжне доручення № НОМЕР_3 від 20.10.2015 на суму 68 376,00 грн. (а.с. 15-17 том 6), якими була оплачена призначена судом у справі повторна експертиза в період розгляду заяви ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" про здійснення процесуального правонаступництва.

Позивач просить свою заяву про винесення додаткової ухвали задовольнити на підставі ч. 6 ст. 49 ГПК України, якою визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:
при задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача;
при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник позивача вказує, що формально у задоволенні заяви про здійснення заміни стягувача правонаступником, ТОВу "Черкасизалізобетонстрой-3" було відмовлено, а тому по аналогії застосування ч. 6 ст. 49 ГПК України судові витрати за проведення експертизи при вирішенні даного питання слід покласти повністю на ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3".
Також представник позивача вважає, що незважаючи на те, що ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" не є ні позивачем, ні відповідачем у справі, на нього можна покладати судові витрати за проведення експертизи, про що свідчить судова практика та роз'яснення п. 6-1 постанови Пленуму ВГСУ № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвала, постанов господарських судів України", де вказано, що відповідний розгляд заяв за ст. 25 ГПК України та ст. 8 ЗУ "Про виконавче провадження" здійснюється за загальними правилами позовного провадження. Тому, на думку позивача, тут повинні застосовуватися і правила ч. 6 ст. 49 ГПК України при розподілі судових витрат.
В свою чергу представник ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" проти такої позиції заперечив з мотивів, що судовою експертизою вважається експертиза, проведена під час розгляду справи по суті та з метою встановлення питань, необхідних для вирішення заявленого позову, тобто, до винесення по справі судового рішення. Такий етап на час вирішення судом питання про здійснення процесуального правонаступництва вже було завершено. На думку представника, застосування ст. 49 ГПК України пов'язується виключно із моментом вирішення спору по суті і прийняттям судового рішення. В даному ж випадку експертиза призначалася за клопотанням позивача на стадії вирішення клопотання про процесуальне правонаступництво. ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" не є ні позивачем, ні відповідачем у справі, на яких ч. 6 ст. 49 ГПК України передбачає покладення витрат за проведення експертизи.
Також представник звертає увагу, що за результатами проведених експертиз позивач не довів своїх припущень щодо непідписання договору про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року ОСОБА_5, як керівником ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" і що печатка, якою скріплено її підпис, не належить позивачу. При прийнятті ухвали від 29.11.2016 про відмову ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" у задоволенні заяви про заміну стягувача у даній справі, суд взагалі не посилався на результати експертизи, а відмовив через вади правового змісту договору від 01.11.2014. Тому експертиза проведена виключно за бажанням позивача і взагалі не була потрібна для відмови ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" у задоволенні його заяви про здійснення процесуального правонаступництва за тими мотивами, якими керувався суд.

При вирішенні клопотання позивача про розподіл судових витрат на проведення експертизи, суд виходить з наступного:
Згідно зі ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. Тому витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК .
За вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Оцінка доказів - це визначення їх об'єктивної дійсності, правдивості та достовірності.
Способи перевірки і дослідження доказів залежать від конкретного виду засобів доказування, що використовуються.
Метою оцінки доказів з погляду на їх належність, допустимість, достатність та взаємозв'язок є усунення протиріч між доказами, сумнівів у достовірності висновків, що слідують із отримуваної доказової інформації.
Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Тобто експертиза призначається, коли для вирішення справи необхідні специфічні знання в певній галузі, а призначення судової експертизи є правом господарського суду, яке він використовує для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань.
При цьому, наведена норма не передбачає можливості оскарження процесуальних дій суду щодо призначення експертизи.
Відповідно до ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.
Із сукупності наведених норм вбачається, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
З матеріалів справи вбачається, що експертиза доказала, що підпис ОСОБА_5, як керівника ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" та відтиск печатки ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" на договорі про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року є достовірними, що повністю спростувало протилежні доводи позивача у справі.
За доводами представника ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" він ніколи не сумнівався у достовірності підписів керівника позивача та печатки ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" на договорі про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року і не вважав за потрібне призначати у справі експертизу.
Суд для відмови ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" у задоволенні заяви про здійснення правонаступництва взагалі не керувався висновками експертизи, а відмовив через юридичні вади договору про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року.
Отже, результати експертизи взагалі не мали відношення до предмету доказування при вирішенні судом питання про можливість здійснення процесуального правонаступництва.
В даному випадку слід вважати, що клопотання позивача про призначення експертизи було одним із передбачених чинним ГПК України способів отримати потрібні для ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" докази для реалізації його процесуальних прав в лінії захисту від заяви ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" про процесуальне правонаступництво. Однак такий доказ не має переваги над іншими, але обов"язково повинен стосуватися предмету доказування.
Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 № 4 (із змінами і доповненнями), з метою правильного і однакового застосування господарськими судами законодавства, яке регулює призначення судової експертизи, господарським судам роз'яснено, що ГПК України не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи.
В даному контексті представник ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" вказує, що він ніяк не міг ухилитися від проведення експертизи (хоча і не вважав її необхідною у справі, що фактично і було доведено), не міг запобігти її призначенню та понесенню позивачем витрат, які позивач просить перекласти на ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3". При цьому суд не ваважає, що висловлення пропозицій щодо питань експертам з боку ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" було його подальшою згодою із необхідністю проведення експертизи.

Також слід звернути увагу на таке:
Ст. 25 ГПК України дає можливість залучити до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Призначеною експертизою позивач намагався отримати доказ того, що договір про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року має такі вади, які вказують на його недійсність. Однак цей договір є не нікчемним, а оспорюваним і може бути визнаний недійсним за заявою заінтересованої особи.
Ст. 83 ГПК України передбачає, що господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.
Це право може бути реалізовано лише при прийнятті рішення у справі, що вже безспірно відбулося 13.03.2014 року (а.с. 63 том 1), але ніяк не на стадії розгляду заяви про процесуальне правонаступництво в порядку ст. 25 ГПК України.
Отже, навіть якби експертиза підтвердила доводи позивача про підробку підпису керівника ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" та печатки цього товариства, суд не зміг би використати висновки експертизи під час розгляду заяви ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" в порядку ст. 25 ГПК України, оскільки позбавлений права на цій стадії визнавати будь-який договір недійсним, а спір про це в порядку ст. 25 ГПК України не може розглядатися.
Статтею 44 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.
За кінцевими результатами розгляду заяви ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" щодо здійснення процесуального правонаступництва, призначена судом (за клопотанням позивача) експертиза виявилася такою, що не пов'язана із предметом доказування у справі та не підтвердила доводів позивача про неналежність підпису і печатки на договорі про відступлення права вимоги від 01.11.2014 року.
Відповідно до частини 6 статті 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Однак суд не погоджується із доводами представника позивача, що оскільки у даній нормі питання розподілу судових витрат є законодавчо врегульованим та залежить лише від формальних результатів вирішення спору (чи процесуального питання), то відповідність результатів експертизи предмету доказування та сам результат експертизи не має ніякого значення.
При цьому суд виходить з такого:
У відповідності до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства, зокрема, є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін і свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Якщо одна із сторін, навіть через задоволене судом її клопотання про призначення експертизи не надала належний і допустимий доказ, який має значення для предмету доказування у справі і реально може бути використаний судом при прийнятті свого рішення, то суд вважає, що вищевикладені принципи не дозволяють покласти на іншого учасника процесу (особу) витрати за таку експертизу. В протилежному випадку одній стороні надається неправомірна перевага перед іншою стороною, а майнова відповідальність покладається на невинувату особу.
Також слід вказати, що ГПК України не містить положень про аналогію процесуальних норм.
Згідно ст. 8 ЦК України аналогія права та аналогія закону передбачена лише для норм матеріального права.
За прямим змістом ч. 6 ст. 49 ГПК України витрати за експертизу можуть бути покладені або на позивача або на відповідача у справі, чи на обидві сторони пропорційно.
ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" не став ні позивачем, ні відповідачем у справі. Цей процесуальний статус і до сьогодні належить ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" та ТОВ "ОСОБА_5 - Старт".
На підставі викладеного, витрати, понесені позивачем на оплату експертизи в загальній сумі 79 464,00 грн. слід покласти на позивача.
Керуючись ст. 44, 49, 86, 88 ГПК України, -
Клопотання позивача, ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна", від 31.07.2017 про винесення додаткової ухвали щодо розподілу судових витрат на проведення експертизи у сумі 79 464,00 грн. та стягнення цієї суми з ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" - задовольнити частково.
Прийняти додаткову ухвалу до ухвали господарського суду Черкаської області від 21 червня 2017 про розподіл судових витрат та покласти суми, що підлягають сплаті за проведення експертизи у розмірі 79 464,00 грн., на позивача, ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна".
У задоволенні клопотання в частині стягнення 79 464,00 грн. судових витрат за проведення судової експертизи з ТОВ "Черкасизалізобетонстрой-3" на користь ТОВ "ОСОБА_4 Мілінг Україна" -- позивачу відмовити.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Додаткова ухвала може бути оскаржена в установленому порядку.

Суддя Н.М. Спаських