ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року Справа № 904/4618/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіСибіги О.М.,
суддівБакуліної С.В., Поляк О.І.
розглянувши матеріали касаційної скаргиПриватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.
на постановуДніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року
у справі господарського суду Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", м. Дніпро
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.
простягнення 117 771, 84 грн.

за участю представників

позивача: не з'явився,

відповідача: Сінюхіна І.В.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі за текстом - ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі за текстом - ПрАТ "Північний ГЗК") про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у загальному розмірі 117 771, 84 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року позов задоволено: присуджено до стягнення з ПрАТ "Північний ГЗК" на користь ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу в сумі 117 771, 84 грн.

Вищезазначені судові акти мотивовано тим, що вагони, які прибули на адресу відповідача, не прийняті останнім через наявність на коліях станції призначення не прийнятих одержувачем вагонів, що призвело до їх затримки на підходах до станції призначення, у зв'язку з чим нарахування залізницею плати за користування вагонами в сумі 113 080, 20 грн. та збору за зберігання вантажу в сумі 4 691, 64 грн. є обґрунтованим та правомірним.

Не погоджуючись з судовими актами попередніх інстанцій, ПрАТ "Північний ГЗК" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 36 703, 40 грн., в іншій частині позову - відмовити.

ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" відзиву на касаційну скаргу подано не було.

В судовому засіданні представник відповідача просив касаційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.01.2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року - скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково в розмірі 36 703, 40 грн., в іншій частині позову - відмовити.

Позивача згідно з приписами ст. 1114 ГПК України належним чином повідомлено про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак він не скористався передбаченим процесуальним законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представника відповідача, приймаючи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, перевіривши повноту встановлення господарськими судами обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Господарськими судами встановлено, що 21.09.2012 року державним підприємством "Придніпровська залізниця" (правонаступником якого є ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та Передавального акту ДП "Придніпровська залізниця" від 03.08.2015 року, затвердженого Міністерством інфраструктури України 18.08.2015 року, за яким до ПАТ "Укрзалізниця" в порядку правонаступництва переходять всі права та обов'язки ДП "Придніпровська залізниця" внаслідок реорганізації шляхом злиття) та публічним акціонерним товариством "Північний ГЗК" (назву якого змінено на ПрАТ "Північний ГЗК") (власник колії) укладено Договір ПР/М-12-2/14-1438 НЮдч про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "Північний ГЗК" (далі за текстом - Договір), за умовами п. 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього Договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станцій Терни та Рядова Придніпровської залізниці стрілками № № 2, 4, 6 до колій № 6 та № 8 станції Терни, стрілкою № 8 до колії № 6 станції Рядова.

Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Межею під'їзної колії є знак "Межа під'їзної колії", які встановлено: по станції Терни біля маневрового світлофору М-10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки № 2 станції Терни; маневрового світлофору М-8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни; маневрового світлофору М-6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни; по станції Рядова: біля вхідного світлофору ЧК, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова.

Відповідно до п. 4 Договору рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції по сигналізації на залізницях України та Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії власника.

Згідно з п. 11 Договору час перебування вагонів на під'їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

В п. 15 Договору сторони погодили, що власник колії сплачує залізниці плату, зокрема: за користування вагонами згідно з Правилами перевезень вантажів; за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання, яка сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Відповідно до п. 20 Договору його укладено терміном на п'ять років з 29.10.2012 року до 28.10.2017 року.

В порядку, передбаченому чинним законодавством України, 21.10.2015 року відбулась державна реєстрація ПАТ "Українська залізниця" (код 40075815).

Відповідно до п. 4 Протокольного рішення № 1 засідання правління ПАТ "Укрзалізниця" від 21.10.2015 року датою початку фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укрзалізниця" було визначено 01.12.2015 року.

ПАТ "Укрзалізниця" є правонаступником всіх прав та обов'язків, у тому числі й державного підприємства "Придніпровська залізниця". Регіональна філія "Придніпровська залізниця" (код 40081237) значиться як відокремлений підрозділ юридичної особи - ПАТ "Укрзалізниця".

Згідно п. 2.1 Положення про регіональну філію "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" філія є відокремленим підрозділом товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені товариства та в його інтересах, здійснює делеговані товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі відповідно до мети, завдань та предмету діяльності товариства. Межі філії затверджуються рішенням правління товариства.

Після реорганізації позивач та відповідач продовжували виконання умов Договору № ПР/М-12-2/14-1438/ НЮдч від 21.09.2012 року про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "Північний ГЗК", у зв'язку з чим залізницею за залізничними накладними № № 40296899, 40239493, 40193476, 40198913, 40210734, 40198897, 40198954, 40198863, 40198822, 47157581, 40349326, 40349698, 40349771, 40349482, 40349698, 40358251 прийнято порожні власні вагони для перевезення на адресу одержувача ПАТ "Північний ГЗК". На шляху прямування дані вагони на підставі наказів про затримку № № 725, 765, 768, 769 затримані на підходах до станції призначення через наявність на коліях станції призначення Терни неприйнятих відповідачем вагонів, що надійшли на його адресу.

За даним фактом станціями затримки м. Кривий Ріг - Рядова, Грекувата, Савро відповідно до п. п. 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 34 від 06.12.2015 року, № 91 від 11.12.2015 року, № 81 від 12.12.2015 року, № 92 від 12.12.2015 року, акти загальної форми ф. ГУ-23 № 203 від 06.12.2015 року, № 91 від 11.12.2015 року, № 724 від 12.12.2015 року, № 92 від 12.12.2015 року та станцією призначення Терни вручено представнику ПАТ "Північний ГЗК" повідомлення про затримку цих вагонів. При цьому, накази на початок і кінець затримок надавались враховуючи наявність (відсутність) затримок у просуванні вагонів, які слідували на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.

За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника залізницею нараховано плату за користування спірними вагонами на підставі відомостей форми ГУ-46 № № 13129501, 13129500, 14129503, 14129473, 14129470 та збір за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 № 22129069 на загальну суму 117 771, 84 грн., що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В той же час, відомості плати за користування вагонами та накопичувальна картка працівниками ПАТ "Північний ГЗК" підписані із запереченням, а саме: "З нарахованою сумою не згодні. Вагони затримані на шляху прямування по незалежним від ПАТ "Північний ГЗК" підставам. На момент видачі наказів про затримку вагонів на станції Терни були вільні колії".

З урахуванням встановлених господарськими судами попередніх інстанцій обставин справи здійснюючи касаційний перегляд, колегія суддів Вищого господарського суду України виходить з наступного.

В силу приписів ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 42 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 (далі за текстом - Статут), залізниця зобов'язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу, в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня.

Згідно зі ст. 46 Статуту одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що повідомлення про прибуття власних вагонів на адресу ПАТ "Північний ГЗК" відповідачу вручено відповідно до п. 10 Розділу III Правил користування вагонами та контейнерами, які зареєстровані у Книзі повідомлень ф. ГУ-2.

Згідно з п. 5 Договору не пізніше 2 годин після отримання повідомлення про прибуття на його адресу власних вагонів ПАТ "Північний ГЗК" повинен забрати вагони на свою під'їзну колію з передавальних колій, які є приймально-відправними.

Положеннями ст. 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458), встановлено порядок і умови обліку вагонів, які були затриманими на підходах до станції призначення.

В силу приписів п. п. 6, 8 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв'язком, через посильних, факсом або іншим способом) (п. п. 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (п. 3 Розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами).

Відповідно до п. 12 Розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 866/5087), збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до пп. 2.1. п. 2 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року № 317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,90 грн. за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Положеннями абз. 3 п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 864/5085), передбачено, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

З урахуванням вищенаведених правових приписів, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що Придніпровською залізницею видано накази № № 725, 765, 768, 769 про затримку вагонів на підході до станції призначення через наявність на коліях станції призначення неприйнятих ПАТ "Південний ГЗК" вагонів, що надійшли на його адресу. За цим фактом станцією затримки Кривій Ріг - Грекувата, Рядова, Савро у порядку, передбаченому п. п. 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами, складено акти про затримку вагонів форми ГУ-23а та акти загальної форми ГУ-23, у зв'язку з чим ПАТ "Південний ГЗК" направлено повідомлення про затримку вагонів станцією призначення, які представникам останнього вручено в порядку і строки, визначені абз. 4 п. 10 Розділу III Правил користування вагонами і контейнерами. На підставі належним чином оформлених документів за весь час затримки вагонів на станції підходу відповідно до Тарифного керівництва № 1 (затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 року № 317) розраховано плату за користування вагонами за Відомостями форми ГУ-46 за № № 13129501, 13129500, 14129503, 14129473, 14129470 у загальній сумі 113 080, 20 грн. та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 № 22129069 у загальному розмірі 4 691, 64 грн.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання доводить особа, яка порушила зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про необхідність задоволення позовних вимог, оскільки залізниця не мала можливості доставити спірні вагони на станцію призначення з огляду на знаходження на її коліях вагонів, що прибули на адресу відповідача раніше, та своєчасно не забиралися ним на свою під'їзну колію, а також за відсутності належних та допустимих доказів в обґрунтування відсутності вини відповідача в затримці вагонів та викладеного у відомостях форми ГУ-46 і накопичувальній картці; при цьому, заперечення відповідача у зазначених документах не підпадає під підстави звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачені п. п. 12, 13, 16 Правил користування вагонами та контейнерами, у зв'язку з чим правомірними є висновки господарських судів про стягнення плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що під час розгляду справи господарськими судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм надана вірна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити, що інші доводи ПрАТ "Північний ГЗК", викладені в касаційній скарзі, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм, не спростовують законних висновків господарських судів попередніх інстанцій та вже були предметом розгляду в апеляційному господарському суді і обґрунтовано ним відхилені.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу залишити без задоволення

2. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.04.2017 року у справі № 904/4618/16 - залишити без змін.

Головуючий суддяО.М. Сибіга

СуддіС.В. Бакуліна

О.І. Поляк