ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року Справа № 913/1352/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівКоробенка Г.П.,
Рогач Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Айдар Милам"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду
від04.04.2017
у справі№913/1352/16
Господарського судуЛуганської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Айдар Милам"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Айдар"
простягнення суми,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Айдар Милам" (далі - позивач) просило, з урахуванням наданих суду першої інстанції письмових пояснень, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдар" (далі - відповідач) 149 600,00 грн. попередньої оплати за непоставлений товар, вказавши у позові що таке відшкодування має бути здійснено судом за рахунок усіх банківських рахунків позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов'язання, оскільки не поставив товар, а отримані грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим наявні підстави для повернення попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 11.01.2017 (суддя Ворожцов А.Г.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Попков Д.О., судді Чернота Л.Ф., Марченко О.А.), в позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ці судові рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення та неправильне застосування судами норм матеріального права.

Учасники судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак не використали наданого законом процесуального права на участь своїх представників у судовому засіданні, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 02.06.2016 відповідач виставив позивачу рахунок № 126 за поставку пшениці у кількості 40 тонн на загальну суму 149 600,00 грн. із реквізитами до сплати: постачальник - відповідач, р/р 5701 у Публічному акціонерному товаристві "Альфа банк", м.Київ.

Згідно платіжного доручення від 03.06.2016 № , позивачем через систему "клієнт-банк" здійснено переказ грошових коштів у сумі 149 600,00 грн. із призначенням платежу: "оплата пшениці згідно рахунку № 126 від 02.06.2016" на рахунок відповідача, де банком отримувача було зазначено Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", п/р 0538.

Також встановлено, що оскільки поставки зерна відповідач не здійснив, позивач направив йому претензію від 27.10.2016 № 111 у якій просив повернути попередню оплату у розмірі 149600,00 грн. протягом семи днів, але відповідач залишив її без задоволення, посилаючись у листі від 02.11.2016 № 532 на те, що позивач перерахував грошові кошти не на той рахунок, який був зазначений відповідачем у рахунку № 126.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено наявність підстав для стягнення коштів із відповідача.

Підстави для скасування судових рішень відсутні виходячи із наступного.

Відповідно до приписів статті 693 Цивільного кодексу України, якими позивач обґрунтовував свій позов, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу (ч.1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.2).

Із положень статті 17 Закону України " Про банки і банківську діяльність" вбачається, що здійснення банківської діяльності можливо виключно на підставі банківської ліцензії, отже у разі відкликання такої здійснення банківської діяльності є неможливим.

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик" на підставі постанови правління Національного банку України від 05.04.2016 №234 було віднесене до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.2016 було прийняте рішення №463 про запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць, а в подальшому рішенням №560 від 21.04.2016 строк тимчасової адміністрації було продовжено до 04.06.2016. При цьому, рішенням Національного банку України від 02.06.2016 №46 було відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" та розпочато ліквідаційну процедуру.

Також апеляційний суд встановив, що інформація про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, відкликання ліцензії та початок ліквідаційної процедури є загальнодоступною інформацією, розміщеною як на сайті Національного банку України, так і на сайті відповідної банківської установи, а обізнаність чи необізнаність позивача із такими відомостями не впливають на факт самостійного обрання неналежних реквізитів для оплати.

Після відкликання рішенням Національного банку України від 02.06.2016 банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" позивач платіжним дорученням від 03.06.2016 № здійснив переказ грошових коштів у сумі 149 600,00 грн., де банком отримувача було зазначено Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик", п/р 0538, незважаючи на те, що відповідач ініціював переказ цих коштів згідно рахунку №126 від 02.06.2016 за реквізитами до сплати: постачальник - відповідач, р/р 5701 у Публічному акціонерному товаристві "Альфа банк", м. Київ.

Відповідно до приписів статті 3 частини 1- пункту 6-го Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Із встановлених судами обставин справи вбачається, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах була добросовісною та розумною, тоді як позивач вступаючи у відносини з відповідачем знехтував пропозиціями відповідача щодо перерахування коштів на розрахунковий рахунок, відкритий у відповідному банку, і за наслідками такої не добросовісної та не розумної поведінки позивача останній не вправі перекладати на відповідача негативні наслідки такої поведінки, однак не позбавлений права висувати вимоги щодо повернення своїх коштів на підставі частини 2-ї статті 693 Цивільного кодексу України саме з того рахунку, на який і перерахував їх.

Згідно положень статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк може бути ліквідований у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ч.1 п.2).

Відповідно до цієї статті Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а останній у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Законом України від 16.07.2015 N 629-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку", який набув чинності 12.08.2015, було внесено зміни до статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 48 цього Закону у редакції, що діє з 12.08.2015, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Отже, оскільки банк, що ліквідується, не має права здійснювати будь-яку банківську діяльність, у тому числі операції із зарахування коштів на поточні рахунки клієнтів банку без наявності відповідної ліцензії, зазначена норма передбачає повернення коштів ініціатору переказу протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України.

За встановлених судами обставин справи, враховуючи віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" до категорії неплатоспроможних, відкликання ліцензії та початок ліквідаційної процедури цього банку, не вбачається, що саме від волевиявлення відповідача залежить повернення суми попередньої оплати у відповідності із приписами частини 2-ї статті 693 Цивільного кодексу України, яка перерахована позивачем із банку, у якому у нього відкритий рахунок, до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик".

З наведеного вбачається, що відповідач не зобов'язаний за власний рахунок виправляти негативні для позивача наслідки, що виникли за результатами не добросовісної та не розумної поведінки позивача, а останній не вправі на це розраховувати.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Айдар Милам" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2017 у справі Господарського суду Луганської області №913/1352/16, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

Л.І. Рогач