ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Справа № 924/159/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.
суддів:Катеринчук Л.Й., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр"
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2017
у справі№ 924/159/14 про банкрутство ТОВ "Октант-Центр"
за позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-Центр" Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг"
про арбітражний керуючийстягнення 46530,25 грн. Сибаль А.М.
в судовому засіданні взяли участь представники :

Самойлової М.І. Національної акціонерної компанії "Украгролізинг" ТОВ "Октант-Центр"Безрука Т.Л. Кордасжи А.М. Сибаль А.М.
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" звернулося з позовом до Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" про стягнення коштів на підставі ст.1212 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017 (суддя Грамчук І.В.) відмовлено у позові ТОВ "Октант-центр" до Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Украгролізинг" про стягнення 46530,25 грн.

Суд першої інстанції, розглядаючи позовну заяву встановив пропуск позивачем строків позовної давності, відсутність підстав для відновлення цього строку, у зв'язку з чим відмовив у позові.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 (колегія суддів: Мамченко Ю.А., Юрчук М.І., Дужич С.П.) скасовано ухвалу господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017 в частині відмови у позові ТОВ "Октант-центр" до Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Украгролізинг" про стягнення 46530,25 грн.; провадження в частині розгляду позовної заяви ТОВ "Октант-центр" припинено.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на п.п.2, 7 ч.1 ст.12 ГПК України, ч.9 ст.16 ГПК України, ч.4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", дійшов висновку, що позовна заява ТОВ "Октант-центр" підлягає розгляду в окремому позовному провадженні, а не в межах справи про банкрутство, оскільки позивачем є ТОВ "Октант-центр"- боржник у справі, у зв'язку з чим припинив провадження за позовною заявою боржника.

ТОВ "Октант-центр" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 та ухвалу господарського суду Хмельницької області від 15.03.2017, прийняти нове судове рішення, яким стягнути із відповідача на користь позивача 46530,25 грн. При цьому заявник касаційної скарги посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Хмельницької області від 24.07.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант-центр" (далі - ТОВ "Октант-центр"), визнано грошові вимоги ініціюючих кредиторів до боржника в загальній сумі 789819,70 грн., в тому числі НАК "Украгролізинг" в особі Хмельницької філії в сумі 301386,11 грн.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ТОВ "Октант-центр" боржника у справі №924/159/14 до НАК "Украгролізинг" - кредитора у справі №924/159/14.

Позовна заява обґрунтована тим, що ТОВ "Октант-центр" перерахував 08.09.2011 грошові кошти в сумі 46530,25 грн. на поточний рахунок НАК "Украгролізинг", а НАК "Украгролізинг" прийняв ці кошти безпідставно, оскільки на час здійснення платежу у ТОВ "Октант-центр" не було жодного укладеного з відповідачем чинного договору, який би покладав на позивача обов'язок здійснювати відповідачу платіж. У зв'язку з чим, на підставі ст.1212 ЦК України, позивачем ставилася вимога про повернення безпідставно отриманих коштів.

Крім того, ТОВ "Октант-центр" в позовній заяві зазначалося про те, що результати стягнення коштів пов'язані із формуванням в подальшому майнової маси позивача - боржника, формуванням кредиторських вимог та реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Відповідно до п.4 ст.10 Закону суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Це положення кореспондується з приписами п.7 ч.1 ст.12 ГПК України, відповідно до яких господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Верховний Суд України, висновки якого є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, дещо ширше розтлумачив норми п.7 ч.1 ст.12, ст.16 ГПК України та виклав їх у своїх постановах від 16.11.2016 у справі №908/560/16, від 13.04.2016 у справі №908/4804/14. А саме, Верховний Суд України дійшов висновків про те, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, майнові спори про стягнення до ліквідаційної маси розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Крім того, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи.

Таким чином, основоположним принципом ст.6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя.

Частиною 1 ст.2 Закону передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо: 1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України; 1-1) відсутній предмет спору; 2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; 4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом; 5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Частиною 2 ст.80 ГПК України передбачено, що у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Судом апеляційної інстанції не зазначено правової підстави, передбаченої ст.80 ГПК України для припинення провадження за позовною заявою ТОВ "Октант-центр", а розгляд такої заяви у межах справи про банкрутство не визначений чинним законодавством як процесуальна підстава для припинення провадження у справі ні чинним Господарським процесуальним кодексом України, ні Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, припиняючи провадження за позовом боржника, суд апеляційної інстанції не врахував зазначеного вище та помилково припинив провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 11113 ГПК України у випадках скасування касаційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або про залишення без розгляду заяви у провадженні у справі про банкрутство, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи, що провадження за позовною заявою помилково припинено судом апеляційної інстанції, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа - направленню на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Октант - Центр" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.05.2017 у справі № 924/159/14 скасувати.

Справу №924/159/14 передати на розгляд до Рівненського апеляційного господарського суду.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Ю. Поліщук