ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.08.2017 Справа №905/1269/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс, м.Одеса, ,

до відповідача, Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ, м.Добропілля Донецької області, ,

про стягнення 189828,00 грн., -

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю, -

Згідно приписів ст.77 Господарський процесуальний кодекс України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 29.06.2017р. по 22.08.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс, м.Одеса, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою б/н б/д до Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ, м.Добропілля Донецької області, про стягнення 189828,00 грн., у тому числі заборгованості в сумі 180891,94грн., з врахуванням індексу інфляції в сумі 1628,03грн., пеню в сумі 6566,37грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 741,66грн.

З дотриманням приписів ст.2-1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/1269/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 07.06.2017р. даний позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №905/1269/17.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на укладання із відповідачем договору підряду №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р. та невиконання останнім за ним зобовязання з оплати вартості виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав у копіях: договір підряду №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р. із специфікаціями №1 від 22.07.2016р., №2 від 22.07.2016р. до нього, договірна ціна на капітальний ремонт Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії, що здійснюється у 2016р., станом на 29.06.2016р., відомість ресурсів поставки замовника, підсумкові відомості ресурсів, локальні кошториси на роботи №4-1-1 на капітальний ремонт Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії, установку додаткового модуля Програмного комплексу АСКОЕ станом на 29.06.2016р., договірна ціна установки додаткового модуля Програмного комплексу АСКОЕ, що здійснюється у 2016р., станом на 29.06.2016р., акти приймання виконаних робіт №1 від 30.12.2016р., №б/н від 30.12.2016р. за грудень 2016р., довідки про вартість виконаних робіт та витрати від 30.12.2016р. за грудень 2016р.

Нормативно вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст.173-175, 193, 199, 317 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 202, 253, 509, 525, 526, 530, 612, 625, 629, 837, 854 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 4, 12, 44, 49, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

26.06.2017р. від представника позивача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано клопотання б/н б/д, до якого додано документи, наведені у переліку.

29.06.2017р. представником відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н б/д, до якого додано документи, наведені у переліку.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.06.2017р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/1269/17 на 15 днів по 22.08.2017р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання відповідача.

18.08.2017р. від відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано відзив б/н від 14.08.2017р. на позовні вимоги, у якому зазначено, що зобовязання за п.5.4.2 договору підряду №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р. припинились у звязку з неможливістю його виконання через обставину, за яку жодна із сторін не відповідає; просив провадження по справі припинити з підстав, передбачених ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмета спору.

До відзиву додано документи, наведені у переліку.

22.08.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 22.08.2017р., до якого додано документи, наведені у переліку.

22.08.2107р. відповідачем представлено суду клопотання б/н б/д про долучення доказів до матеріалів справи, до якого додано документи, наведені у переліку; заявив клопотання б/н б/д про зупинення провадження у справі №905/1269/17 до вирішення повязаної з нею справи №916/1723/17, до якого додано документи, наведені у переліку.

Представник позивача у судовому засіданні 22.08. 2017р. підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 22.08.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог; підтримав заявлені клопотання.

Щодо клопотання представника відповідача б/н б/д про зупинення провадження у справі №905/1269/17 до вирішення повязаної з нею справи №916/1723/17, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідач підставою зупинення провадження по справі зазначає порушення провадження господарським судом Одеської області у справі №916/1723/17 за позовом Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс про визнання такими, що припинилися зобовязання за п.5.4.2 договору підряду №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р. в звязку з неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає.

Проте, суд не вбачає обставин за яких потрібне та доцільне, у цьому спірному випадку, зупинення провадження по справі, за викладених відповідачем мотивів.

З огляду на що, не вбачається підстав, з якими ст.79 Господарського процесуального кодексу України пов'язує вчинення запитуваної процесуальної дії.

Відтак, клопотання відповідача б/н б/д про зупинення провадження у справі №905/1269/17 до вирішення повязаної з нею справи №916/1723/17 не підлягає задоволенню.

Дослідив матеріали справи та оцінив подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку щодо такого.

За змістом частин першої, другої статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання. Господарські зобов'язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

12.07.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс (Підрядник) та Приватним акціонерним товариством ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ (Замовник) укладено договір підряду №619-КД-ДЦ, за умовами якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, Підрядник зобовязується своїми силами та засобами, на власний ризик зі своїх матеріалів та матеріалів Замовника, виконати та здати в установлений цим договором строк Замовнику, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити наступні роботи: капітальний ремонт Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ) ПрАТ ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ згідно з умовами цього договору; установити додатковий модуль Програмного комплексу АСКОЕ; поставити матеріали (ТМЦ), необхідні для виконання робіт по капітальному ремонту Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії АСКОЕ) ПрАТ ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ; перелік, кількість, якісні характеристики та ціна постачальних ТМЦ узгоджені в специфікації №1 (додаток №1 до договору), яка є невідємною частиною договору; поставити обладнання, що необхідне для виконання робіт по капітальному ремонту Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії АСКОЕ) ПрАТ ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ; перелік, кількість, якісні характеристики та ціна постачального обладнання узгоджені в специфікації №2 (додаток №2 до договору), яка є невідємною частиною договору (п.1.1.1-п.1.1.4 договору).

Підрядник гарантує, що поставлені за цим договором ТМЦ, обладнання належить Підряднику на праві власності, звільнено від зобовязань перед третіми особами та треті особи не мають яких-небудь прав на вказані в специфікації №1 ТМЦ та №2 обладнання. ТМЦ, обладнання у заставі, іпотеці, податковій заставі не перебуває (п.1.2 договору).

Умови поставки ТМЦ та обладнання DDP, згідно «Інкотермс-2010», «Павлоградське УМТС» ПрАТ ДТЕК Павлоградвуголь», 51400, м.Павлоград, вул.Терновька, 5, якщо інше не вказано в специфікаціях (п.1.3 договору).

Місце виконання робіт: Приватне акціонерне товариство ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ (п.1.5 договору).

Право власності на використовувані в процесі виконання робіт матеріали переходять від Підрядника до Замовника в момент підписання уповноваженими представниками сторін акта готовності обєкта до експлуатації та/або акта приймання-передачі виконаних робіт (п.2.6 договору).

Відповідно до п.3.1 договору строки виконання всіх робіт за цим договором: протягом 60 календарних днів після надходження авансового платежу на поточний рахунок Підрядника у розмірі 193407,61 грн., в тому числі ПДВ 20%.

За умов п.3.3 договору строк поставки ТМЦ та обладнання згідно специфікацій №1 та №2 протягом 30 календарних днів з моменту перерахування відповідного авансового платежу на розрахунковий рахунок Підрядника згідно з п.3.1.

Згідно п.5.1 договору повна вартість за договором встановлюється специфікаціями №1 та №2 та договірними цінами, визначеними на підставі локальних кошторисів, які є невідємною частиною договору, та складає 374299,55 грн., в тому числі ПДВ 20%, а саме:

- вартість робіт, вказаних в п.1.1.1 договору згідно договірної ціни, визначеної на підставі локального кошторису складає 146761,19 грн., в тому числі ПДВ 20%;

- вартість робіт, вказаних в п.1.1.2 договору згідно договірної ціни, визначеної на підставі локального кошторису складає 38778,36 грн., в тому числі ПДВ 20%;

- вартість ТМЦ, які постачаються Підрядником згідно п.1.1.3 договору для виконання робіт, вказаних в п.1.1.1 договору, згідно специфікації №1 складає 10680,00 грн.;

- вартість обладнання, яке постачаюється Підрядником згідно п.1.1.4 договору для виконання робіт, вказаних в п.1.1.1 договору, згідно специфікації №2 складає 178080,00 грн., в тому числі ПДВ 20%.

Договір набуває чинності в день його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016р. включно, а у випадку неналежного виконання сторонами усіх прийнятих на себе зобовязань за договором до їх повного виконання (п.10.1 договору).

Згідно специфікації №1 від 22.07.2016р. до договору сторони узгодили поставку продукції Ethernet комутатор (5 портовий), кількістю 1 шт., ціною 900,00 грн. без податку на додану вартість; блок живлення DR-4524VLO, кількістю 1 шт., ціною 2000,00 грн. без податку на додану вартість; модеми типу Dinamix UMS, для роботи на виокремлених лініях з пристроїм захисту типу APC PTEL2, кількістю 3 шт., ціною 2000,00 грн. без податку на додану вартість; на загальну суму 10680,00 грн. з податком на додану вартість.

Умови поставки, місце призначення поставки: DDP, згідно «Інкотермс-2010», «Павлоградське УМТС» ПрАТ ДТЕК Павлоградвуголь», 51400, м.Павлоград, вул.Терновька, 5.

Строк поставки протягом 30 календарних днів з моменту перерахування Замовником авансового платежу на розрахунковий рахунок Постачальника.

Специфікацією №2 від 22.07.2016р. до договору сторони узгодили поставку обладнання лічильник А1700 типу AV10RAL-P14B-4, класса точності 1,0, 100В, 5(10) А, кількістю 2 шт., ціною 12800,00 грн. без податку на додану вартість; лічильник А1140 типу А1140-05-RAL-BW-4T, класса точності 0,5S, 100-380В, 5(10) А, кількістю 2 шт., ціною 7800,00 грн. без податку на додану вартість; клавіатура Petech модель DT 4217 USB, кількістю 2 шт., ціною 500,00 грн. без податку на додану вартість; маніпулятор DE-3062 оптична миша, кількістю 2 шт., ціною 100,00 грн. без податку на додану вартість; монітор DeTech X215TN, кількістю 2 шт., ціною 4800,00 грн. без податку на додану вартість; ІБП DeTech К650VA, кількістю 1 шт., ціною 2200,00 грн. без податку на додану вартість; сервер Supermicro SYS-5019S-MR, кількістю 1 шт., ціною 90000,00 грн. без податку на додану вартість; системний блок DeTech модель 8620, кількістю 1 шт., ціною 10000,00 грн. без податку на додану вартість; принтер А4 Canon i-Sensys LBP6030w, кількістю 1 шт., ціною 7000,00 грн. без податку на додану вартість; на загальну суму 178080,00 грн. з податком на додану вартість.

Умови поставки, місце призначення поставки: DDP, згідно «Інкотермс-2010», «Павлоградське УМТС» ПрАТ ДТЕК Павлоградвуголь», 51400, м.Павлоград, вул.Терновька, 5.

Строк поставки протягом 30 календарних днів з моменту перерахування Замовником авансового платежу на розрахунковий рахунок Постачальника.

Матеріали справи містять належним чином засвідчені копії: договірної ціни на капітальний ремонт Автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії, що здійснюється у 2016р., станом на 29.06.2016р., яка за змістом документа погоджена у розмірі 146761,19 грн.; договірної ціни установки додаткового модуля Програмного комплексу АСКОЕ, що здійснюється у 2016р., яка за змістом документа погоджена у розмірі 38778,36грн., а загалом у сумі 185539,55 грн.

Укладений договір за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, а тому спірні правовідносини, що виникли між сторонами, за правилами абз.2 ч.1 ст.193 Господарського кодексу України - до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, - регулюються відповідними нормами глави 63 Цивільного кодексу України.

Дослідив укладений договір поряд із означеними нормами чинного законодавства, спірна угода не суперечить актам цивільного законодавства, сторонами неоспорена, у судовому порядку недійсною не визнана. Відтак в силу положень статті 629 Цивільного кодексу України договір №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р. є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобовязання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Таке визначення поняття розкриває сутність зобовязання як правого звязку між двома субєктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обовязок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобовязання надано право, що кореспондує обовязку першої. Обовязками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобовязання (ст. 510 Цивільного кодексу України).

Приписами ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань: 1)правовідношення, в якому виконавець має виконати роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

За змістом п.5.4 договору оплата робіт за договором здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Підрядника наступним чином: передоплата у розмірі 193407,61 грн. з ПДВ перераховується протягом 15 робочих днів після підписання цього договору. Сума передоплати складається з:

- повної вартості обладнання за специфікацією №2, згідно п.5.1.4 договору в сумі 178080,00 грн., в тому числі ПДВ 20%;

- повної вартості ТМЦ за специфікацією №1, згідно п.5.1.3 договору в сумі 10680,00грн., в тому числі ПДВ 20%;

- часткової передоплати за виконані роботи, вказані в п.1.1.2 договору в сумі 4647,61грн., в тому числі ПДВ 20%.

Згідно даних виписки по рахунку №1519 «СК Енергосервіс ТОВ» з 24.08.2016р. по 31.08.2016р., беручи до уваги призначення платежів з посиланням на договір №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р., підтверджено факт передоплати за модеми, лічильники в загальному розмірі 188760,00 грн.

Доказів протилежного суду не представлено, з матеріалів справи не вбачається.

Відповідачем здійснено передоплату у розмірі 4647,61 грн. за капітальний ремонт АСКОЕ, про що свідчить виписка по рахунку №1519 «СК Енергосервіс ТОВ» з 24.08.2016р. по 31.08.2016р.

Позивачем поставлено обумовлені вище ТМЦ та обладнання відповідачу за видатковими накладними №15 від 05.10.2016р. на суму 10680,00грн., №16 від 05.10.2016р. на суму 29520,00грн., №17 від 04.11.2016р. на суму 6480,00 грн., №21 від 29.11.2016р. на суму 34080,00 грн., №24 від 29.11.2016р. на суму 108000,00 грн., у загальному розмірі 188760,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість. Останнім їх прийнято, що підтверджується підписами сторін та печаткою позивача на даних документах.

Згідно п.4.1 договору приймання виконаних робіт здійснюється сторонами по акту приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), який надається до 1 числа місяця, наступного за звітнім та повинен містити усі необхідні реквізити, передбачені ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», довідкам про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3), підписаними уповноваженими представниками з обох сторін.

Як свідчать матеріали справи сторонами підписано акти приймання виконаних робіт №1 від 30.12.2016р., №б/н від 30.12.2016р. за грудень 2016р. на суму 146761,19 грн. та 38778,36 грн. відповідно, а також довідки про вартість виконаних робіт та витрати від 30.12.2016р. за грудень 2016р. аналогічною вартістю.

В означених актах та довідках міститься посилання на договір №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р., що свідчить про виконання робіт на підставі вказаного договору.

Документи підписані та скріплені печатками з обох сторін за відсутності заперечень стосовно обсягу виконаних робіт або їх якості.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження виявлення недоліків у виконанні робіт.

Виходячи з викладеного, підписані сторонами акти приймання виконаних робіт форми №КБ-2в та довідки форми №КБ-3 є належними та допустимими доказами факту виконання позивачем прийнятих на себе зобовязань за договором №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р.

За приписами ч.1 ст.854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно п.5.4 договору залишкова частина оплати виконаних робіт в сумі 180891,94грн. з ПДВ перераховується на поточних рахунок Підрядника протягом 90 календарних днів після підписання акта приймання-передачі виконаних робіт.

Таким чином, враховуючи положення п.5.4 договору, з огляду на підписання актів та довідок 30.12.2016р., Замовник мав сплатити вартість виконаних Підрядником робіт у залишковій сумі по 30.03.2017р. включно.

Відповідач не надав суду доказів оплати заборгованості за договором у встановленому порядку та строк.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства , але за аналогією породжують цивільні права і обовязки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

З огляду на приписи ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина 1 статті 193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Разом з тим, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи доведено факт виконання позивачем своїх зобовязань у відповідності до зазначеного вище договору, строк виконання зобовязання відповідача на момент звернення з позовом настав, з огляду на що у Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ виникло зобовязання здійснити оплату вартості виконаних робіт на суму 180891,94 грн.

Проте, як вбачається з обставин справи, в порушення статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, грошове зобовязання Замовника перед Підрядником у сумі 180891,94 грн. у встановлені договором строки не виконано.

Доказів, що свідчать про сплату цієї суми заборгованості в повному обсязі чи частково у період розгляду або до початку розгляду справи суду не представлено.

З огляду на наведене, позовні вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу у розмірі 180891,94 грн. є обґрунтованими, доведеними, а отже, правомірними.

Прострочення відповідачем грошового зобовязання на підставі статті 625 Цивільного кодексу України тягне за собою обовязок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час несвоєчасного виконання обовязку щодо сплати відповідних сум.

За розрахунком позивача сума інфляційних витрат за прострочення основного зобовязання у загальній сумі становить 1628,03 грн. та визначена за квітень 2017р. на суму основного боргу 180891,94 грн.

В частині нарахування інфляційних витрат за несвоєчасне виконання грошових зобовязань слід виходити з наступного.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Таким чином, застосований позивачем розрахунок інфляційних витрат в частині визначення періоду їх нарахування не суперечить вищевикладеним приписам постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013р. (зі змінами та доповненнями), та дійсним обставинам справи, і тому прийнятий судом.

Здійснив перерахунок інфляційних витрат за допомогою програми Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН, за період визначений позивачем, який не суперечить дійсним обставинам справи, суд дійшов висновку про правильність їх нарахування.

Одночасно позивачем заявлено до стягнення 3% річних з простроченої суми 741,66грн. за наступним розрахунком: на суму 180891,94 грн. за період з 31.03.2017р. по 19.05.2017р.

Перевіривши розрахунок даних позовних вимог, суд дійшов висновку про їх розмір у сумі 743,39 грн.

Відповідно до п.8.8 договору у випадку порушення Замовником своїх зобовязань, обумовлених п.5.4.2 цього договору, він сплачує Підряднику пеню, що діє на момент порушення зобовязань, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобовязань.

Позивачем заявлено до стягнення пеню з простроченої суми 6566,37 грн. за наступним розрахунком: на суму 180891,94 грн. за період з 31.03.2017р. по 19.05.2017р.

Згідно Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За змістом п.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Перевіривши арифметичний розрахунок даних позовних вимог, суд дійшов висновку про їх дійсний розмір у сумі 6581,49грн.

Одночасно відповідач у відзиві б/н від 14.08.2017р. просить провадження по справі припинити з підстав, передбачених ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмета спору, оскільки зобов'язання за п.5.4.2 договору є припиненим у розумінні ст.607 Цивільного кодексу України, у зв'язку з неможливістю їх виконання за обставин, за які жодна зі сторін не відповідає. Така зміна обставин, за висновками відповідача, виникла в результаті дії непереборної сили для нього, зокрема, проведення антитерористичної операції на території місцезнаходження Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ, де знаходиться виробничі та невиробничі фонди, а також інші цінності підприємства, що впливає на господарську діяльність останнього, починаючи з 14.04.2014р., втрату контролю енергохолдингу ДТЕК, до складу якого входить відповідач, над всіма своїми підприємствами на неконтрольованій владою України території в результаті насильницького захоплення та інвентаризації майна, зокрема Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.607 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

У розумінні даної норми, мова йде про юридичні або фактичні обставини, які викликають неможливість виконання, як то заборона певної дії або відсутність речі (майна), яке мало бути об'єктом виконання, і за дані обставини не відповідає жодна сторона. Тобто абсолютне припинення нерозривно пов'язане з випадком або непереборною силою.

Одночасно за загальним правилом обов'язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка його порушила (ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Стаття 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Вирішуючи питання щодо неможливості виконання спірного зобов'язання, за висновками суду, слід виходити з такого.

Суд бере до уваги, що за змістом ст.ст.3, 42 Господарського кодексу України господарська діяльність субєктами господарювання (підприємцями) здійснюється самостійно та на власний ризик.

Матеріальне становище учасників господарських правовідносин схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачем укладено із відповідачем договір №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р., що підписаний з обох сторін та скріплено печатками підприємств, після виникнення обставин, з якими відповідач пов'язує неможливість виконання спірного зобов'язання.

Як слідує із правовідносин, встановлених між учасниками процесу, відповідачем за власним волевиявленням прийнято кореспондуючий обовязок, як своєчасна оплата виконаних робіт, що належним чином ним не виконано.

Відповідно п.9.1 договору №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р. сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо це було наслідком обставин непереборного характеру (стихійних лих, війни, блокади, урядових рішень та т.п. обставин), що не залежать від волі сторін та що безпосередньо впливають на виконання договору.

За змістом п.9.2 договору сторона, для якої склалась неможливість виконання зобов'язань за цим договором в умовах, передбачених в п.9.2 цього договору, зобов'язана в строк не більше 5 робочих днів письмово повідомити іншу сторону (лист, факс, телекс, телеграф).

Проте, доказів повідомлення у порядку приведеного пункту договору суду не надано.

Згідно з п.9.4 договору не повідомлення або несвоєчасне повідомлення однією із сторін про неможливість виконання прийнятих на себе за цим договором зобов'язань, позбавляє цю сторону права посилатися на будь-яку вищезазначену обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов'язань за цим договором.

Фактичні обставини свідчать, що відповідачем здійснено 30.08.2016р. попередню оплату за договором у сумі 188760,00грн., відмова від договору не заявлена, акти приймання виконаних робіт №1 від 30.12.2016р., №б/н від 30.12.2016р. за грудень 2016р., довідки про вартість виконаних робіт та витрати від 30.12.2016р. за грудень 2016р. та видаткові накладні за спірним договором підписано з боку Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ без будь-яких зауважень.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст.617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобовязання.

Доказів повної неможливості здійснення відповідачем господарської діяльності не представлено, як і підтвердження відсутності грошових коштів та неможливість їх надходження у подальшому.

З даного слідує, проведення антитерористичної операції на території Донецької області та пов'язані із цим несприятливі наслідки не обумовлюють неможливість відповідача здійснювати господарську діяльність, не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за укладеним правочином, не перебувають у причинному зв'язку із несплатою грошей за договором підряду, у межах цих спірних правовідносин. Також, відповідач не надав доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Окрім того, останні не можна розцінювати, як підставу для звільнення від сплати нарахованих згідно ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних та інфляційних витрат, адже не є відповідальністю за своєю правовою природою повязаною з виною боржника.

У ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

3% річних та інфляційні витрати є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012р. Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (п.2.).

Означене встановлено Верховним судом України у постанові від 12.12.2011р. (Про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 02.08.2011р. у справі №07/238-10), та вказано, що інфляційні витрати та 3% річних нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Отже, приписами чинного законодавства не передбачено звільнення боржника (відповідача) від відповідальності за невиконання основного грошового зобов'язання або його виконання із порушенням встановлених договором термінів та не позбавляє кредитора (позивача) права на отримання сум, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України.

Виходячи з викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, строк прострочення грошового зобовязання, суд не вбачає підстав, з якими ст.607 Цивільного кодексу України пов'язує припинення зобов'язань. Обставин, за яких відповідача звільнено від відповідальності за договором №619-КД-ДЦ від 22.07.2016р., не встановлено.

Відтак, суд відмовляє у припиненні провадження по справі з підстав, передбачених ст.80 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відсутністю предмета спору.

Таким чином, враховуючи, у тому числі межі позовних вимог, останні щодо стягнення суми основного боргу, інфляційних витрат, пені та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі, у сумах визначених позивачем.

На ряду з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати, повязані з явкою його представників у засідання господарського суду, в сумі 3360,00 грн.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

За змістом п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Як встановлено, інтереси позивача у справі представляв представник ОСОБА_2 за довіреністю №б/н від 22.04.2017р., який приймав участь у розгляді справи, надавав суду пояснення, був присутній в судових засіданнях.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи копії посадочних документів №000В3CF6-2FC1-234C-0001 від 22.06.2017р., №000В3CF6-0791-2842-0001 від 22.06.2017р., №000В3D0B-E5B3-6C2A-0001 від 13.07.2017р., №000В3D0B-7DВ3-6D7А-0001 від 13.07.2017р., розмір витрат, понесених на забезпечення явки представника позивача у судове засідання становить суму 3377,77 грн.

Враховуючи викладене, визнання судом обовязковою явку, зокрема, представника позивача в судове засідання, а також вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс в цій частині, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати, повязані з прибуттям його представника у засідання господарського суду Донецької області, в сумі 3360,00 грн.

Судовий збір підлягає розподілу з урахуванням норм статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс, м.Одеса, до Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ, м.Добропілля Донецької області, про стягнення 189828,00грн., у тому числі заборгованості в сумі 180891,94грн., з врахуванням індексу інфляції в сумі 1628,03грн., пеню в сумі 6566,37грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 741,66грн., задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ (85000, Донецька область, м.Добропілля, вул.Київська, буд.1, , п/р№0467, НОМЕР_1 у ПАТ «ПУМБ» м.Київ, МФО 334851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізована компанія Енергосервіс (65041, Одеська область, м.Одеса, Суворовський район, Шкодова гора, буд.6А, , п/р №1519 в ПАТ «Приват Банк» м.Одеса, МФО 328704) 189828,00 грн., у тому числі суму заборгованості у розмірі 180891,94 грн., 3% річних у розмірі 741,66 грн., інфляційні втрати у розмірі 1628,03 грн., пеню в сумі 6566,37грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 2847,42 грн. та витрати, повязані з явкою представника позивача у засідання господарського суду, в сумі 3360,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У судовому засіданні 22.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 28.08.2017р.

Суддя О.В. Кротінова