ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокуСправа № 912/1657/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Вавренюк Л.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1657/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Херсонська кондитерська фабрика", м. Херсон

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод", м. Олександрія Кіровоградської області

про стягнення 295 400,00 грн.

Представники:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність №21 від 23.12.2016 р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 17/05/17 від 17.05.2017 р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Херсонська кондитерська фабрика" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод" заборгованості в сумі 295 400, 00 грн, з покладенням на відповідача судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод" умов договору купівлі - продажу від 09.03.2017 р. № 467 в частині поставки позивачеві обумовленого даним договором товару та неповерненням суми попередньої оплати у розмірі 295 400,00 грн., яку і просить стягнути позивач.

Ухвалою від 12.06.2017 р. господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду і порушив провадження у справі.

Згідно письмового відзиву на позов від 29.06.2017 р. № 29/06/2017 відповідач не визнає пред'явлені позивачем позовні вимоги, посилаючись на відсутність будь-яких договірних правовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська кондитерська фабрика", а відтак, необґрунтованістю вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 295 400, 00 грн., які відповідач фактично не отримував.

Ухвалою від 10.07.2017 р. господарським судом зустрічну позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод" на підставі ст. 63 ГПК України повернуто заявникові без розгляду (а.с. 115).

14.07.2017 р. до господарського суду у справі надійшло клопотання відповідача про призначення експертизи у даній справі від 12.07.2017 р. №12/07/2017, яким останній просить призначити почеркознавчу та технічну експертизу у даній справі та зупинити провадження у справі.

Представником позивача у судовому засіданні 28.08.2017 р. позовні вимоги підтримано у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог та подав до суду письмове клопотання про зупинення провадження у справі, мотивоване необхідністю направлення матеріалів справи до правоохоронних органів для вирішення питання по з'ясуванню та встановленню обставин щодо підписання договору купівлі - продажу № 467 від 09.03.2017 р., а саме належності підпису у зазначеному договорі підпису комерційного директора товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод" ОСОБА_3 та відбитка печатки на договорі зразку печаток, які використовуються в господарській діяльності підприємства (а.с. 176 - 177).

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши подані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

В обґрунтування пред'явлених позовних вимог позивач посилається на укладення між товариством з обмеженою відповідальністю "Херсонська кондитерська фабрика" (далі - ТОВ "Херсонська кондитерська фабрика" або Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрійський цукровий завод" (далі - ТОВ "Олександрійський цукровий завод" або Продавець) договору купівлі - продажу № 467 від 09.03.2017 р. (далі - Договір, а.с. 14 - 17).

Відповідно до п. 1.1 розділу 1 ОСОБА_4 Продавець зобов'язується передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах ОСОБА_4.

Розділ 2 ОСОБА_4 містить дані щодо характеристики товару, а саме: найменування - цукор-пісок буряковий ІІІ категорії, ДСТУ 4623:2006/ГОСТ31361-2008 у кількості 22 метричні тони.

Продавець зобов'язаний передати товар Покупцю у повному обсязі протягом 7 календарних днів з моменту 100% оплати (п. 3.2 ОСОБА_4) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Продавця протягом 3-х календарних днів з дати отримання рахунку - фактури.

Позивач також стверджує, що Продавцем було виставлено Покупцю рахунок - фактуру № 467 від 09.03.2017 р. на суму 288 200, 00 грн. за 22 тони метричні цукру та рахунок - фактуру № 468 від 09.03.2017 р. за транспортні послуги на суму 7 200 грн. ( а.с 12, 13).

Платіжним дорученням № 593 від 10.03.2017 р. ТОВ "Херсонська кондитерська фабрика" сплачено на користь ТОВ "Олександрійський цукровий завод" грошові кошти в сумі 295 400, 00 грн. у відповідності до реквізитів, зазначених у ОСОБА_4, а саме на розрахунковий рахунок за № 2562, відкритий в АТ "ОТП Банк" (а.с. 11).

За твердженням позивача, після оплати товару останній звернувся до відповідача з приводу поставки товару, однак отримав відповідь директора ТОВ "Олександрійський цукровий завод", що грошові кошти товариством не отримувались, Договір з таким товариством не підписувався, рахунок, на який сплачено попередню оплату за товар позивачем, відповідачем в акціонерному товаристві "ОТП Банк" (далі - АТ "ОТП Банк" ) не відкривався.

Наполягаючи на поверненні грошових коштів, сплачених у відповідності до платіжного доручення № 593 від 10.03.2017 р., ТОВ "Херсонська кондитерська фабрика" звернулось до ТОВ "Олександрійський цукровий завод" та АТ "ОТП Банк" з вимогою № 306 від 28.03.2017 р. про повернення 295 400, 00 грн. на розрахунковий рахунок позивача як помилково перерахованих (а.с. 53).

Посилаючись на те, що відповідач залишив його вимогу без задоволення та відмовився надати АТ "ОТП Банк" розпорядження повернути кошти позивачу в сумі 295 400,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті, господарський суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що з листа позивача дізнався про сплату ним грошових коштів на розрахунковий рахунок № 2562 АТ "ОТП Банк", Договір з позивачем не укладався та не підписувався, оскільки підпис директора ТОВ "Олександрійський цукровий завод" ОСОБА_3 виконаний на ОСОБА_4, не відповідає його справжньому підпису та містить підпис іншої особи, відбиток печатки продавця на ОСОБА_4 не є справжнім відбитком печатки відповідача та не відповідає зразкам печаток, які використовуються в господарській діяльності підприємства.

За твердженням відповідача, банківський рахунок № 2562, вказаний у ОСОБА_4, відкрито в АТ "ОТП Банк" без відома керівника ТОВ "Олександрійський цукровий завод" підставними особами, у зв'язку з чим відповідач неодноразово звертався до АТ "ОТП Банк" з вимогою провести розслідування по факту незаконного відкриття рахунку № 2562, оскільки даний рахунок ТОВ "Олександрійський цукровий завод" не відкривався і не використовувався, та призупинити операції по даному рахунку, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 82, 86).

За відповіддю АТ "ОТП Банк" (далі - Банк) №27-1/4021 від 18.11.2016 р., наданої на запит відповідача, відкриття рахунку № 2562 відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства.

Разом з тим, відповідача також повідомлено Банком, що 06.10.2016 р. операції по вказаному рахунку було заблоковано через підозрілість операцій, що проводились (а.с. 85).

28.03.2017 р. листом за №28/03/2017 відповідач звернувся до Національного банку України з вимогою здійснити перевірку обставин відкриття розрахункового рахунку № 2562 в АТ "ОТП Банк", який зареєстровано на ТОВ "Олександрійський цукровий завод" (а.с. 87-90).

Господарським судом вирішуючи спір по суті встановлено, що при відкритті поточного рахунку № 2562 в АТ "ОТП Банк" від імені відповідача діяв заступник директора ОСОБА_5, повноваження якої на право першого підпису банківських документів підтверджено протоколом №4 загальних зборів учасників ТОВ "Олександрійський цукровий завод" та наказ № 11/45-К від 18.05.2016 р., що підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 135-139, 146-147).

Однак, за твердженням відповідача та у відповідності до штатного розпису товариства, посада "заступник директора" відсутня; крім того, у відповідності до статуту підприємства право відкриття рахунків мають тільки генеральний та комерційний директор. Керівник підприємства іншим особам повноважень на відкриття рахунку не надавав.

До того ж, згідно наданої до суду довідки від 25.07.2017 р. за № 25/07/2017 громадянка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зразки підпису якої було надано для відкриття Банком рахунку, у ТОВ Олександрійський цукровий завод" в період з 14.02.2011 р. по 25.07.2017 р. не працювала (а.с. 163); рішення загальних зборів учасників ТОВ "Олександрійський цукровий завод" (далі - Товариство) від 18.05.2016 р. про призначення ОСОБА_5 заступником директора Товариства та надання ОСОБА_5 з 18.05.2016 р. права діяти без довіреності, з правом першого розпорядчого підпису в банку, не приймалось, що підтверджується наданим відповідачем у справі відповідним доказом, а саме випискою з електронного реєстру реєстрації протоколів загальних зборів учасників ТОВ "Олександрійський цукровий завод" за період з 27.01.2014 р. по 20.04.2017 р. (а.с. 164).

Звертає на себе увагу також той факт, що зміст наданого позивачем у справі статуту ТОВ "Олександрійський цукровий завод" та зміст наданого до суду відповідачем діючого статуту є різними, зокрема в частині складу учасників товариства, підписи яких містяться на останньому аркуші статуту ТОВ "Олександрійський цукровий завод" (а.с. 34, 110).

Так, з боку одного із учасників ТОВ "Олександрійський цукровий завод" , а саме: ТОВ "Украгрохом" статут наданий відповідачем до суду підписано директором ОСОБА_6, тоді як статут ТОВ "Олександрійський цукровий завод", наданий до суду позивачем підписано директором ОСОБА_7, який згідно наданої суду ТОВ "УкрАгроКом" довідки від 27.07.2017 р. № 67, що підписана директором та керівником відділу кадрів відповідного товариства, в період з 14.02.2011 р. по 27.07.2017 р. не працював (а.с. 162).

Крім того, господарським судом звернуто увагу на той факт, що печатка ТОВ "Олександрійський цукровий завод", що міститься на наданому до суду позивачем ОСОБА_4, а також у наданих АТ "ВТБ Банк" відповідачу документах від імені ТОВ "Олександрійський цукровий завод" при відкритті рахунку, на який позивачем у справі були перераховані грошові кошти в сумі 295 400, 00 грн. (а.с. 12, 13, 16, 139, 146, 147), не відповідає зразкам печатки, що надані відповідачем у справі та містяться на інших у справі документах (а.с. 77, 81, 84, 85, 86, 90, 91, 92, 94, 95-110, 110 а, 126, 140-145, 161, 163-165).

Тобто, враховуючи встановлені судом обставини, господарський суд дійшов висновку, що поточний рахунок № 2562 в АТ "ОТП Банк, саме на який позивач перерахував кошти в сумі 295 400,00 грн., відкрито не відповідачем у даній справі, а фізичною особою - ОСОБА_5, від імені ТОВ "Олександрійський цукровий завод" та для власних потреб, яка не має жодних трудових чи будь-яких інших документально підтверджених відносин з відповідачем.

Враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що спірні грошові кошти відповідачем не отримувались та не використовувались.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, позивачем не доведено суду, що заявлені до стягнення грошові кошти отримував саме відповідач у справі, а відтак позовні вимоги до ТОВ "Олександрійський цукровий завод" не обґрунтовані належними доказами.

Не доведеними та безпідставними вважає господарський суд вимоги позивача, з огляду також й на наступне.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відповідно до приписів ст. ст. 43, 45, 47 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються судом за результатами обговорення усіх обставин справи та за умови здійснення за своїм внутрішнім переконанням оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено господарським судом в ході розгляду справи, оригіналу ОСОБА_4, який на думку позивача було підписано обома сторонами засобами електронного зв'язку, позивач немає, оскільки такий надійшов до останнього в електронному вигляді на його електронну поштову адресу, в підтвердження чого, позивач долучив до матеріалів справи роздруківку зі своєї електронної пошти (а.с. 72-73).

Посилання позивача на електронне листування не може бути прийнято судом в якості належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, доказів, оскільки з нього не вбачається, що між учасниками було досягнуто домовленість про можливість укладення договорів в електронній формі чи шляхом обміну електронними листами; із матеріалів справи, а саме наданої до суду відповідачем інформації, що викладена у адресованому суду листі від 12.07.2017 р. за № 12/07/2017/3 (а.с. 140), не вбачається, що електронні поштові адреси, які фігурують у долученій позивачем роздруківці, дійсно належить відповідачу; із роздруківки не вбачається характеру перемовин між особами, які здійснювали листування та осіб, які вели ці перемовини; будь-який супровідний лист, яким би супроводжувалась пропозиція на підписання договору, взагалі відсутній; не підтверджується також те, що відповідачем на адресу позивача було відправлено договір саме у редакції, яка додається позивачем до позовної заяви.

До того ж, сам позивач у наданих до суду поясненнях (а.с. 68) зазначає про те, що зміст договору, а саме ціна договору спочатку була на суму 1 000 000 000,00 грн., тоді, як до суду позивачем надано інша редакція договору, яка за доводами позивача, була підписана сторонами.

Більш того, зміст електронного листування, наданого позивачем до суду в якості доказів у справі, свідчить про те, що навпаки існувала домовленість щодо підписання саме оригіналу договору.

Так, ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України передбачено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку про те, що роздруківка з листуванням електронною поштою та копія ОСОБА_4 вказаним положенням законодавства не відповідає, а тому вони не можуть вважатись належними та допустимими доказами, які підтверджують ті обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві.

Безпідставним вважає господарський суд неврахування позивачем при підписанні з свого боку ОСОБА_4 та здійснення фактичної ним оплати невідповідності документів, що отриманні ним засобами електронного зв'язку.

Так згідно наданої позивачем до суду копії статуту ТОВ "Олександрійський цукровий завод" вбачається, що державна реєстрація змін до установчих документів проведено 08.08.2013 р. за № 0021498, тоді, як за відомостями наданої позивачу виписки з Єдиного державного реєстру зазначена інформація відсутня (а.с. 18, 22).

В той час, за наданими представником відповідача у судовому засіданні поясненнями редакція діючого статуту ТОВ "Олександрійський цукровий завод", затвердженого протоколом № 1 установчих зборів засновників від 29.12.2010 р., державна реєстрація якого проведена 14.02.2011 р. за № 0000833, не змінювалась та відповідно не реєструвалась, що підтверджується копію наданого до суду статуту ТОВ "Олександрійський цукровий завод" (а.с. 97-110).

За таких обставин вимоги позивача є безпідставними, правові підстави для його задоволення відсутні, у задоволенні позовних вимог господарський суд відмовляє в повному обсязі.

Щодо заявлених відповідачем у справі клопотань, господарський суд не вбачає підстав для їх задоволення, з урахуванням наступного.

14.07.2017 р. на адресу суду надійшло клопотання відповідача про призначення у даній справі почеркознавчої та технічної експертиз, на вирішення яких просив поставити питання належності підпису на спірному ОСОБА_4 комерційному директору відповідача ОСОБА_3 та відповідності відтиску печатки продавця у ОСОБА_4 та рахунку - фактурі № 467 від 09.03.2017 р. відтискам печатки, які надані відповідачем для порівняльного аналізу.

У судовому засіданні представник відповідача не підтримав подані ним у справі клопотання про призначення у справі судової експертизи та зупинення провадження у справі із зазначених підстав, вказавши при цьому, що судом у судовому засіданні під час розгляду даної з'ясовано, що у позивача, за його поясненнями у судовому засіданні, відсутній оригінал ОСОБА_4, копія якого була додана до позову в якості доказу виникнення та існування між сторонами договірних відносин, а тому, за доводами відповідач можливість проведення судової експертизи відсутня. У зв'язку з чим, зазначені клопотання по суті не розглядались та залишено судом без розгляду, з наведених вище обставин.

Подане до суду 28.08.2017 р. ТОВ "Олександрійський цукровий завод" клопотання про зупинити провадження у справі № 912/1657/17 та передання матеріалів справи до правоохоронних органів задоволенню не підлягає, з огляду на те, що кримінальне провадження щодо незаконності відкриття банківського рахунку на ім'я відповідача вже порушено та ведеться відповідне розвідування, що підтверджується наданим відповідачем доказом (а.с.95); доказів того, що відповідне провадження (№0000851) припинено або завершено, до суду не надано, з огляду на що, необхідність у направленні матеріалів справи до правоохоронних органів, наразі відсутня.

Не підлягає задоволенню також клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи по кримінальному провадженню, оскільки дана підстава не передбачена ст. 79 ГПК України, враховуючи те, що відсутні докази наявності в провадженні суду кримінального провадження №0000851.

Безпідставним також визнав суд й заявлене відповідачем у справі клопотання про залучення АТ "ВТБ Банк" в якості відповідача у справі, з огляду на відсутність підстав, визначених ст. 24 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача й не стягуються.

Керуючись ст. ст. 33-34, 49, 77, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 04.09.2017 р.

Суддя Л.С. Вавренюк