ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.2017 Справа № 907/577/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агро ХХІ», с. Бабин Гощанського району Рівненської області

ДО товариства з обмеженою відповідальністю «Плодоовоч - УЖ», м. Ужгород

ПРО стягнення заборгованості у сумі 4000,00 грн.

(позовні вимоги викладено у відповідності до пункту 2 прохальної частини позовної заяви)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

Від позивача не зявився

Від відповідача ОСОБА_1 предст. за дов. №юр-24/17 від 14.08.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро ХХІ», с. Бабин Гощанського району Рівненської області звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Плодоовоч - УЖ», м. Ужгород про стягнення заборгованості у сумі 4000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.07.2017р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.08.2017р.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.08.2017 розгляд справи було відкладено на 29.08.2017.

Позивач просить заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві. Також просить суд у поданому ним суду клопотанні здійснювати розгляд справи за наявними у ній матеріалами за відсутності повноважного представника. У наданих суду письмових поясненнях позивач вказує на те, що ліквідатор в силу закону наділений спеціальною компетенцією в ході ліквідаційної процедури на предмет стягнення заборгованості, що означає, що перебіг строків позовної давності для ліквідатора починається з моменту, коли саме ліквідатор дізнався про порушення прав боржника в ході ліквідаційної процедури.

Представник відповідача заперечує по суті заявлених позовних вимог у повному обсязі з мотивів, наведених у поданому суду письмовому поясненні та подав суду клопотання про сплив позовної давності до вимог позивача. При цьому, зазначає про відсутність у нього відповідних документів щодо проведення господарської операції за договором поставки цукру №99 від 27.09.2012р. у звязку з закінченням терміну зберігання відповідної документації та знищення у відповідності до вимог пункту 6.6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за №88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України в судових засіданнях складені протоколи, які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29.08.2017р. на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані сторонами матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.02.2016 року у справі №918/54/16 було прийнято заяву ТОВ «Агро ХХІ» до розгляду та ухвалою суду від 16.02.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Агро ХХІ», введено мораторій на задоволення грошових вимог кредиторів, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_2

Постановою Господарського суду Рівненської області від 24.01.2017 року у справі №918/54/16 товариство з обмеженою відповідальністю «Агро ХХІ», с. Бабин Гощанського району Рівненської області визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Постановлено здійснити офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зобов'язано ліквідатора заходи ліквідаційної процедури проводити у відповідності до вимог статей 37-48 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо;

- строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута;

- відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

- продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;

- скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;

- виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

- з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Відповідно до ч. 2 ст. 38, ч. 6 ст. 41 Закону з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, а також повноваження власника (власників) майна банкрута. Посадові особи банкрута зобовязані протягом п'ятнадцяти днів з дня призначення ліквідатора, передати бухгалтерську та іншу документацію банкрута, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору.

07.02.2017 арбітражний керуючий ОСОБА_2 звернулася до керівника ТОВ «Агро ХХІ» з вимогою № 01-01/10/162 про передання документації, печаток, штампів, матеріальних та інших цінностей банкрута (докази направлення в матеріалах справи).

Судом встановлено (а також підтверджується арбітражним керуючим), що у вказаний законом та судом строк документація банкрута, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності не були передані ліквідатору.

На виконання вимог Постанови суду ліквідатором банкрута було встановлено, що станом на 05.04.2017 за наслідками проведеної інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами, ТОВ «Плодоовоч - УЖ» є дебітором боржника. Розмір заборгованості ТОВ «Плодоовоч-УЖ» становить 4000грн. і виник на підставі договору поставки цукру №99 від 27.09.2012р.

При цьому позивач зазначено, що керівником ТОВ «Агро ХХІ» не передано ліквідатору відповідні первинні бухгалтерські документи у підтвердження факту здійснення господарської операції за договором поставки цукру №99 від 27.09.2012.

Окрім того, за твердженням відповідача, відповідні документи у підтвердження поставки товару у нього також відсутні у звязку з закінченням терміну зберігання відповідної документації та знищення у відповідності до вимог пункту 6.6 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. за №88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона, боржник, зобов'язана вчинити на користь другої сторони, кредитора, певну дію, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, за приписами якої однією з підстав виникнення цивільних прав і обов'язків є договір. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги містить і стаття 193 Господарського кодексу України. Статтею 712 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором поставки продавець, постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона - продавець, передає або зобов'язується передати товар у власність другій стороні - покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами пункту 1 статті 692 цього ж Кодексу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Отже, якщо інше не визначено договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання починається з моменту прийняття товару або товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідно до Закону України від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення.

Згідно з частиною 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Положення про документарне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

У статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", пункті 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку зазначено, що первинні документи повинні мати такі обовязкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а в частині 9 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" міститься застереження про те, що вилучення оригіналів первинних документів забороняється, крім випадків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено факт передачі Відповідачеві товару на суму 4000грн., а тому у Відповідача не виник обовязок по його оплаті.

Разом з тим, відповідачем подано суду заяву про застосування строків позовної давності до вимог позивача.

У свою чергу, за твердженням позивача, строк позовної давності до позовних вимог не є пропущеним, оскільки починається з моменту призначення ліквідатором банкрута ОСОБА_2Н, тобто з 24.01.2017 року.

Згідно статті 256 ЦК України позовної давності - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 223 ГК України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За приписами ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України).

При цьому, суд враховує ту обставину, що при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

У абз. 3 п. 4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року роз'яснено, якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

У зв'язку із наведеним слід відзначити, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", спеціальних норм про позовну давність, у тому числі для звернення до суду арбітражного керуючого із відповідними заявами не встановлено.

Крім того, судом враховано висновок Верховного суду України, викладеного в постановах від 19.08.2014 у справі № 5013/492/12 та від 02.09.2014 у справі № 915/1437/13, про те, що для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу позовної давності за позовом про визнання правочину (договору) недійсним слід вважати день вчинення правочину (укладення договору), оскільки він збігається з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а не днем, коли саме арбітражний керуючий у справі про банкрутство дізнався про укладені спірні договори.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.07.2017 за заявою ліквідатора було відстрочено сплату судового збору у розмірі 1600грн. до прийняття судом рішення у справі.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 06.09.2017р.

Суддя О.Ф. Ремецькі