ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017р. Справа № 917/1095/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Телс Україна", 04112, м.Київ, вул. Ризька, 8-А

до Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод", 36014, м.Полтава, вул. Зіньківська, 6

про стягнення 17000,00 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 дов.б/н від 01.01.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2 дов. №12/16-000051 від 05.01.2017р.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 17 000,00грн. заборгованості за договором №ОР 20-01/2017 на транспортні послуги від 20.01.2017р.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, які обґрунтовані не виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманих послуг по перевезенню вантажу.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телс Україна" (експедитор за договором; позивач по справі) та Приватним акціонерним товариством "Полтавський турбомеханічний завод" (замовник за договором; відповідач по справі) 20.01.2017р. було укладено договір №ОР 20-01/2017 на транспортні послуги (далі -Договір), за яким позивач, як Експедитор, взяв на себе зобов'язання надавати послуги при організації міжнародного перевезення з перевезення вантажу відповідача, а відповідач в свою чергу зобов'язався оплатити та прийняти надані позивачем послуги на умовах викладених в договорі.

На виконання умов Договору 23.01.2017р. на замовлення відповідача позивачем було доставлено вантаж за маршрутом: Україна, м. Полтава - РФ, м. Орел.

Згідно п. 3.2 Договору вантаж вважається прийнятим з моменту підписання відповідного вантажотранспортного документу.

Відповідно до п. 3.1 Договору робота вважається виконаною, якщо Експедитор, згідно цього договору виконав роботу в повному обсязі, вантаж доставлений в місце призначення, сторони не мають один до одного претензій, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт з відміткою в ТТН одержувачем вантажу.

Послуги було надано належним чином, вантаж був доставлений і прийнятий у відповідності з укладеним договором без жодних зауважень до наданих послуг. Даний факт не заперечувався і представником відповідача в судовому засіданні.

За наслідками надання послуг, позивачем був виставлений відповідачу ОСОБА_3 про надання послуг № від 25.01.2017р. (а.с.13) та рахунок №5 від 25.01.2017р. (а.с.14) на загальну суму 17 000,00грн.

За умовами укладеного договору, оплата транспортно-експедиційних послуг/перевезення Експедитору здійснюється на протязі 15 календарних днів з дати отримання Замовником документів (п.3.3. договору).

Однак, зазначений ОСОБА_1 відповідач не підписав, про причини не підписання позивача не повідомлено.

09.06.2017р. позивачем було повторно направлено на адресу відповідача пакет документів для оплати разом з вимогою на оплату заборгованості (претензія №5), які були отримані відповідачем 15.06.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.15).

Однак, відповідач не здійснив оплату наданих послуг, що і стало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору транспортного експедирування, за яким в силу ч. 1 ст. 929 ЦК України, одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

При укладенні договору сторонами було погоджено вартість перевезення, яка складає 17 000,00грн.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

У відповідності до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов"язок у семиденний строк від дня пред"явлення вимоги.

Враховуючи вищевикладене, строк оплати послуг, підписання актів та рахунків настав.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як встановлено судом, на момент пред'явлення позову та розгляду справи, відповідач свої зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг за договором не виконав.

За приписами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об"єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, не заперечуються відповідачем , а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (36014, м.Полтава, вул. Зіньківська, 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Телс Україна" (04112, м.Київ, вул. Ризька, 8-А; ) 17 000,00грн. заборгованості за надані послуги та 1600,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.08.2017 року

Суддя Гетя Н.Г.