РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017 Справа №910/12404/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНТ ІНВЕСТ»

до 1. Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»

2. Національного банку України

про визнання недійсним рішення загальних зборів та відшкодування шкоди

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Кириленко О.П. - по дов.08/03/01 від 03.08.2017р.

Від відповідача 1: Зеленько Ю.В. - по дов. №245/16 від 25.05.2016р.

Коровін Д.В. - по дов. №306/17 від 18.08.2017р.

Від відповідача 2: Бондаренко Н.О. - по дов. №18-0009/593290 від 15.07.2016р..

Обставини справи:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНТ ІНВЕСТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів 1. Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» та 2. Національного банку України про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів, які оформлено протоколом №1/17 від 28.04.2017р., та стягнення шкоди в розмірі 762 338, 93 грн.

Ухвалою від 01.08.2017р. Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі № 910/12404/17 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.08.2017р.

14.08.2017р. від представника позивача через відділ діловодства суду надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду та клопотання про витребування доказів.

14.08.2017р. представником відповідача 1 було подано відзив на позов.

Представником відповідача 2 через відділ діловодства суду 17.08.2017р. було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 21.08.2017р. представником позивача було підтримано раніше подане клопотання про витребування доказів.

Представники відповідачів 1 та 2 проти задоволення клопотання позивача надали заперечення.

Суд ухвалив дане клопотання розглянути після надання сторонами пояснень по суті позову.

Представником позивача у судовому засіданні 21.08.2017р. було надано усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача 1 проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.08.2017р. було оголошено перерву до 23.08.2017р.

23.08.2017р. через відділ діловодства суду надійшли клопотання позивача про розгляд справи у складі колегії суддів, про виклик посадової особи відповідача 2 та про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національну комісію з цінних паперів та фондового ринку.

Судом було розглянуто та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. При цьому, суд виходив з наступного.

За приписами ст.38 Господарського кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Суд зауважує, що причинами неможливості самостійного отримання доказу особою, яка бере участь у справі, може бути відмова особи, в якої знаходиться доказ, надати цей доказ, законодавчо встановлена заборона передання певної інформації тощо. Особа, яка звертається з клопотанням про витребування доказу, повинна надати підтвердження того, що їй відмовлено в отриманні доказу, або відсутності відповіді на запит про отримання доказу. Аналогічну правову позицію висловлено у постанові від 20.10.2010р. Вищого господарського суду України по справі №16/196-09.

Проте, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНТ ІНВЕСТ» не відповідає приписам ст.38 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, заявником не наведено належного обґрунтування дійсного існування обставин, що перешкоджають наданню певних доказів, а саме не представлено суду документів, які б вказували на звернення до відповідачів з проханням надати докази, та відмову останніх у виконанні вимог заявника.

У судовому засіданні 23.08.2017р. судом було відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виклик посадової особи відповідача 1 - голови наглядової ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» ОСОБА_5, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.30 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в судовому процесі можуть брати участь посадові особи та інші працівники підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, коли їх викликано для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, брати участь в огляді та дослідженні доказів.

Згідно п.1.9 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у частині першій зазначеної статті ГПК йдеться про можливість участі в судовому процесі лише посадових осіб та інших працівників підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, тобто осіб, зв'язаних з відповідними підприємствами (установами, організаціями, органами) трудовими відносинами на основі трудового договору (контракту). Тому якщо певна фізична особа (громадянин) не є посадовою особою чи іншим працівником підприємства (установи, організації, органу), в тому числі в разі, якщо зазначені відносини припинилися до моменту вирішення спору господарським судом, то вона не підпадає під дію відповідної норми Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд вправі викликати зазначених осіб як у процесі попередньої підготовки справи до розгляду (пункт 8 статті 65 Господарського процесуального кодексу України), так і під час її розгляду (пункт 1 частини першої та частина третя статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору у розглядуваній справі є визнання недійсним рішенням від 28.04.2017р. загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», яке оформлене протоколом №1/17 від 28.04.2017р.

Отже, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, враховуючи відсутність доказів того, що станом на 28.04.2017р. ОСОБА_5 обіймав посаду голови наглядової ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», у суду відсутні підстави для виклику вказаної особи у судове засідання.

До того ж, суд звертає увагу заявника на те, що виклик посадової особи у судове засідання у порядку, визначеному ст.30 Господарського процесуального кодексу України, є правом, а не обов'язком суду.

Судом також було розглянуто та відхилено клопотання позивача про колегіальний розгляд справи. При цьому, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно зі ст.46 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Позивач, обґрунтовуючи свою заяву, посилається на складність справи та необхідність встановлення всіх обставин спору.

Наразі, за висновками суду розглядувана справа не відноситься до категорії складних справ, крім того, наявна практика вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, на теперішній час є усталеною. До того ж, всі обставини, що входять до предмету доказування по справі, а також всі надані учасниками судового процесу докази можуть бути самостійно оцінені судом з метою винесення обґрунтованого та справедливого судового рішення. Інших підстав для необхідності колегіального розгляду спору позивачем не представлено, а судом не встановлено.

Крім того, на думку господарського суду, задоволення наведеного клопотання позивача фактично могло призвести до затягування строків розгляду спору.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку щодо безпідставності клопотання заявника та відмову в його задоволенні.

Судом також було відмовлено в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНТ ІНВЕСТ» про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

За змістом п.1.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського кодексу України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

Наразі, заявником не наведено належного обґрунтування впливу рішення по даній справі на права та обов'язки Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. При цьому, за висновками суду, внаслідок прийняття судового рішення по розглядуваній справі на вказану особу не буде покладено нових обов'язків та не виникне нових прав.

З огляду на викладене вище клопотання позивача про залучення третьої особи було відхилено судом.

Суд розглянувши клопотання представника позивача про витребування доказів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Частинами першою та другою статті 38 ГПК України передбачено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Позивачем клопотання про витребування оформлено з порушенням вимог статті 38 ГПК України, а саме: не вказано обставин, що перешкоджають їх наданню.

Отже, клопотання не є обґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Що ж до клопотання позивача про винесення судом окремої ухвали стосовно відповідача 2 у зв'язку із неналежним виконанням повноважень банківського нагляду, внаслідок приховання факту штучного поліпшення фінансового результату відповідача 1 та викривлення його звітності.

Частиною першою статті 90 ГПК України господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.

Слід зазначити, що при розгляду справи судом не встановлено порушення законності або недоліків в діяльності відповідача 2.

Таким чином, суд не вбачає необхідності у винесенні окремої ухвали в порядку статті 90 ГПК України щодо НБУ України.

Представником відповідача 2 також надано пояснення по суті спору, відповідно до яких вказаний учасник судового процесу заперечував проти задоволення позову

Представником позивача у судовому засіданні 23.08.2017р. було надано додаткові усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Представником відповідача 1 проти задоволення позовних вимог було надано додаткові заперечення..

В судовому засіданні 23.08.2017р. на підставі приписів ст.ст.82-85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

За приписами ст. 1 Закону України «Про господарські товарисва» господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Частиною 1 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями (ч.1 ст.3 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Частинами 1, 2 ст.32 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що загальні збори є вищим органом акціонерного товариства. Акціонерне товариство зобов'язане щороку скликати загальні збори (річні загальні збори). Річні загальні збори товариства проводяться не пізніше 30 квітня наступного за звітним року.

Статтею 33 вказаного нормативно-правового акту (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що загальні збори можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства. До виключної компетенції загальних зборів належить: визначення основних напрямів діяльності акціонерного товариства;внесення змін до статуту товариства; прийняття рішення про анулювання викуплених акцій; прийняття рішення про зміну типу товариства; прийняття рішення про розміщення акцій; прийняття рішення про збільшення статутного капіталу товариства; прийняття рішення про зменшення статутного капіталу товариства; прийняття рішення про дроблення або консолідацію акцій; затвердження положень про загальні збори, наглядову раду, виконавчий орган та ревізійну комісію (ревізора) товариства, а також внесення змін до них; затвердження інших внутрішніх документів товариства, якщо це передбачено статутом товариства; затвердження річного звіту товариства; розподіл прибутку і збитків товариства з урахуванням вимог, передбачених законом прийняття рішення про викуп товариством розміщених ним акцій, крім випадків обов'язкового викупу акцій, визначених статтею 68 цього Закону; прийняття рішення про форму існування акцій; затвердження розміру річних дивідендів з урахуванням вимог, передбачених законом; прийняття рішень з питань порядку проведення загальних зборів; обрання членів наглядової ради, затвердження умов цивільно-правових договорів, трудових договорів (контрактів), що укладатимуться з ними, встановлення розміру їх винагороди, обрання особи, яка уповноважується на підписання договорів (контрактів) з членами наглядової ради; прийняття рішення про припинення повноважень членів наглядової ради, за винятком випадків, встановлених цим Законом; обрання членів ревізійної комісії (ревізора), прийняття рішення про дострокове припинення їх повноважень; затвердження висновків ревізійної комісії (ревізора); обрання членів лічильної комісії, прийняття рішення про припинення їх повноважень; прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства; прийняття рішення про виділ та припинення товариства, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 84 цього Закону, про ліквідацію товариства, обрання ліквідаційної комісії, затвердження порядку та строків ліквідації, порядку розподілу між акціонерами майна, що залишається після задоволення вимог кредиторів, і затвердження ліквідаційного балансу; прийняття рішення за наслідками розгляду звіту наглядової ради, звіту виконавчого органу, звіту ревізійної комісії (ревізора);затвердження принципів (кодексу) корпоративного управління товариства; обрання комісії з припинення акціонерного товариства; вирішення інших питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів згідно із статутом товариства. Повноваження з вирішення питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів, не можуть бути передані іншим органам товариства.

Статтею 14 статуту Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» передбачено, що вищим органом управління банку є загальні збори акціонерів банку, що вирішують будь-які питання діяльності банку.

Банк зобов'язаний щороку скликати загальні збори (річні загальні збори). Усі інші загальні збори, крім річних, вважаються позачерговими. Строки скликання річних та позачергових загальних зборів визначаються чинним законодавством України (п.15.1 статуту відповідача 1).

З представленого до матеріалів справи переліку №136473зв від 25.04.2017р. акціонерів, які мають право приймати участь у загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», до таких осіб станом на момент виникнення спірних правовідносин належали Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (63, 764166% статутного капіталу), Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» (3,534583% статутного капіталу) та Публічне акціонерне товариство «Мотор-Банк» (32, 701250% статутного капіталу).

Як свідчать матеріали справи, 28.04.2017р. було проведено річні загальні збори Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», результати яких оформлено протоколом №1/17 від 28.04.2017р.

Зі змісту протоколу №1/17 від 28.04.2017р. вбачається, що вищим органом управління Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» було прийнято рішення про: обрання лічильної комісії річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» у складі трьох осіб: голови комісії ОСОБА_3 та членів комісії ОСОБА_6 та ОСОБА_7; засвідчення бюлетенів для голосування головою лічильної комісії на кожній сторінці шляхом підписання в нижній частині аркуша у відведеному формою бюлетеня місці до моменту оголошення протоколу про підсумки голосування. Засвідчення бюлетеню по питанню №1 порядку денного загальних зборів щодо обрання лічильної комісії річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» здійснює голова тимчасової лічильної комісії; обрання головою річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» ОСОБА_8, секретарем загальних зборів - ОСОБА_9; затвердження звіту правління Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» про результати фінансово-господарської діяльності банку за 2016р. (додаток №4 до протоколу річних загальних зборів акціонерів) та визнання роботи правління Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» в 2016р. задовільною та такою, що відповідає цілям та напрямкам діяльності банку; затвердження річного звіту Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» за 2016р. та затвердження заходів за результатами розгляду висновку (звіту) зовнішнього аудитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Аудиторська компанія Аваль»; визначення основних напрямків діяльності Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» на 2017р.; розподіл прибутку, отриманого банком за результатами діяльності у 2016 році, у наступному порядку: спрямувати 5% від прибутку за підсумками роботи Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» у 2016р. до резервного фонду банку; решту отриманого прибутку за 2016р. не розподіляти; відкликання (припинення) повноважень голови та членів спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», а саме: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15; обрання членів спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»: ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_13, ОСОБА_10; завтердження умов цивільно-правових договорів (контрактів) з головою та членами спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; встановлення розміру винагороди, що виплачується членам спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» згідно додатку №11 до протоколу річних загальних зборів акціонерів.

Рішення з питання щодо затвердження звіту спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» про результати роботи в 2016 році та про наслідки розгляду звіту спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», яке було віднесено до порядку денного загальних зборів акціонерів, прийнято не було.

Зі змісту протоколу №1/17 від 28.04.2017р. вбачається, що на річних загальних зборах Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» були присутніми два з трьох акціонерів, що мають право на участь у річних загальних зборах, зокрема, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор-Гарант» (63, 764166%) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» (3,534583%).

Наразі, за твердженнями позивача, вказані загальні збори проведено з порушенням визначеного чинним законодавством України порядку скликання зборів вищого органу управління акціонерним товариством. Зокрема, заявником наголошено на тому, що останнього, як акціонера банку, не було своєчасно повідомлено про проведення загальних зборів. До того ж, на думку позивача, повідомлення про скликання загальних зборів та наявні в ньому відомості щодо фінансової звітності акціонерного товариства та аудиторський висновок, складений за наслідками 2016р., мають розбіжності. Вказані обставини, на думку заявника, створили перешкоди щодо участі акціонера в управлінні товариством, зокрема, шляхом внесення пропозицій до порядку денного, що і стало підставою для звернення до суду з позовними вимогами про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів, яке оформлено протоколом №1/17 від 28.04.2017р.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Пунктом 19 Постанови №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» визначено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт порушення рішенням прав та законних інтересів акціонера товариства не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Згідно п.2.12 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» рішення загальних зборів учасників товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

У п.2.13 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» вказано, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України «Про акціонерні товариства»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»); відсутність протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальінстю (частина шоста статті 60 Закону України «Про господарські товариства»); відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України «Про акціонерні товариства»). Аналогічні підстави, що є безумними для визнання недійсним рішення загальних зборів наведено у Постанові №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Таким чином, приймаючи до уваги викладені вище положення законодавства, при зверненні до суду з розглядуваним позовом, позивачем повинно бути доведено, насамперед, факт порушення його прав та законних інтересів, як учасника господарського товариства, та порушення вимог закону або установчих документів товариства під час скликання та проведення зборів вищого органу товариства.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів відповідача 1, які оформлено протоколом №1/17 від 28.04.2017р., не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст.34 Закону України «Про акціонерні товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у загальних зборах акціонерного товариства можуть брати участь особи, включені до переліку акціонерів, які мають право на таку участь, або їх представники. На загальних зборах за запрошенням особи, яка скликає загальні збори, також можуть бути присутні представник аудитора товариства та посадові особи товариства незалежно від володіння ними акціями цього товариства, представник органу, який відповідно до статуту представляє права та інтереси трудового колективу. Перелік акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах, складається станом на 24 годину за три робочих дні до дня проведення таких зборів у порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України.

За приписами ст.35 Закону України «Про акціонерні товариства» письмове повідомлення про проведення загальних зборів акціонерного товариства та проект порядку денного надсилається кожному акціонеру, зазначеному в переліку акціонерів, складеному в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, на дату, визначену наглядовою радою, а в разі скликання позачергових загальних зборів на вимогу акціонерів у випадках, передбачених частиною шостою статті 47 цього Закону, - акціонерами, які цього вимагають. Встановлена дата не може передувати дню прийняття рішення про проведення загальних зборів і не може бути встановленою раніше, ніж за 60 днів до дати проведення загальних зборів. Письмове повідомлення про проведення загальних зборів та проект порядку денного надсилається акціонерам персонально (з урахуванням частини другої цієї статті) особою, яка скликає загальні збори, у спосіб, передбачений статутом акціонерного товариства, у строк не пізніше ніж за 30 днів до дати їх проведення. Повідомлення розсилає особа, яка скликає загальні збори, або особа, яка веде облік прав власності на акції товариства у разі скликання загальних зборів акціонерами. Акціонерне товариство не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів акціонерного товариства публікує в офіційному друкованому органі повідомлення про проведення загальних зборів (крім проектів рішень щодо кожного з питань, включених до проекту порядку денного). Публічне акціонерне товариство додатково надсилає повідомлення про проведення загальних зборів та проект порядку денного фондовій біржі, на якій це товариство пройшло процедуру лістингу, а також не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів розміщує на власному веб-сайті інформацію, передбачену частиною третьою цієї статті. Приватне акціонерне товариство додатково розміщує на власній веб-сторінці в мережі Інтернет інформацію, передбачену частиною третьою цієї статті. Повідомлення про проведення загальних зборів акціонерного товариства має містити такі дані: 1) повне найменування та місцезнаходження товариства; 2) дата, час та місце (із зазначенням номера кімнати, офісу або залу, куди мають прибути акціонери) проведення загальних зборів; 3) час початку і закінчення реєстрації акціонерів для участі у загальних зборах; 4) дата складення переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах; 5) перелік питань разом з проектом рішень (крім кумулятивного голосування) щодо кожного з питань, включених до проекту порядку денного; 5-1) адресу власного веб-сайту, на якому розміщена інформація з проектом рішень щодо кожного з питань, включених до проекту порядку денного; 6) порядок ознайомлення акціонерів з матеріалами, з якими вони можуть ознайомитися під час підготовки до загальних зборів. Повідомлення про проведення загальних зборів акціонерного товариства затверджується наглядовою радою або виконавчим органом цього товариства, якщо створення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства. Загальні збори акціонерів проводяться на території України, в межах населеного пункту за місцезнаходженням товариства, крім випадків, коли на день скликання загальних зборів 100 відсотками акцій товариства володіють іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, а також міжнародні організації.

Відповідно до п.15.1 статуту Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» письмове повідомлення про проведення загальних зборів та проект порядку денного та про зміни порядку денного надсилається поштою персонально кожному акціонеру, зазначеному у переліку акціонерів, складеному в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, на дату, визначену спостережною радою, або акціонерами, які вимагають скликання загальних зборів відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» у строк не пізніше ніж за 30 днів до дати їх проведення. Банк не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів публікує в офіційному друкованому органі повідомлення про проведення загальних зборів, надсилає повідомлення про проведення загальних зборів та їх порядок денний фондовій біржі, на якій банк пройшов процедуру лістингу (за наявністю), а також не пізніше ніж за 30 днів до дати проведення загальних зборів розміщує інформацію про проведення загальних зборів на офіційній сторінці в мережі Інтернет. Повідомлення про проведення загальних зборів має містити наступну інформацію: повне найменування та місцезнаходження банку; дата, час та місце (із зазначенням номеру кімнати, офісу або залу, куди мають прибути акціонери) проведення загальних зборів; час початку і закінчення реєстрації акціонерів для участі у загальних зборах; дата складення переліку акціонерів, які мають право на участь у загальних зборах; перелік питань, що виносяться на голосування; порядок знайомлення акціонерів з матеріалами, з якими вони можуть ознайомитись під час підготовки до загальних зборів.

Як свідчать представлені до матеріалів справи відповідачем 1 документи, 28.03.2017р. Публічним акціонерним товариством «Мотор Банк» було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНТ ІНВЕСТ» повідомлення №11/387 від 28.03.2017р. про проведення річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК». На підтвердження направлення вказаного повідомлення на адресу позивача відповідачем 1 представлено до матеріалів справи реєстр відправлення рекомендованих листів з повідомленням, що має відтиск печатки відділення поштового зв'язку, список №536 від 28.03.2017р. згрупований поштових відправлень листів рекомендованих, фіскальний чек від 28.03.2017р. та поштове повідомлення №616 (дата подання відправлення 28.03.2017р.).

В означеному повідомленні було вказано, що до порядку денного загальних зборів віднесено питання про: обрання лічильної комісії річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» у складі трьох осіб: голови комісії ОСОБА_3 та членів комісії ОСОБА_6 та ОСОБА_7; порядок засвідчення бюлетенів для голосування головою лічильної комісії; обрання голови річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; затвердження звіту правління Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» про результати фінансово-господарської діяльності банку за 2016р.; затвердження річного звіту спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» за 2016р. та прийняття рішення за наслідками розгляду звіту спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; визначення основних напрямків діяльності Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» на 2017р.; розподіл прибутку, отриманого банком за результатами діяльності у 2016 році; відкликання (припинення) повноважень голови та членів спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; обрання голови та членів спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; затвердження умов цивільно-правових договорів (контрактів) з головою та членами спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; встановлення розміру винагороди, що виплачується членам спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК»; обрання особи, яка уповноважується на підписання цивільно-правових договір з головою та членами спостережної ради Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК».

До того ж, у повідомленні №11/387 від 28.03.2017р. також було визначено порядок ознайомлення акціонерів з матеріалами, які пропонуються до розгляду на річних загальних зборах.

Одночасно, з представлених до матеріалів справи документів вбачається, що 28.03.2017р. на офіційному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку також було розміщено повідомлення про проведення 28.04.2017р. річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК».

До того ж, з інформації, розміщеної на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» в мережі Інтернет (http://motor-bank.ua/upload/medialibrary/4c2/28_03_16.pdf) також вбачається, що 28.03.2016р. було опубліковано повідомлення про проведення річних загальних зборів акціонерів відповідача 1.

Повідомлення, розміщені на офіційному сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку та сайті Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», також містили інформацію щодо порядку денного загальних зборів, час та місце їх проведення, порядок ознайомлення з матеріалами, тощо.

До того ж, суд зазначає, що публікація у засобах масової інформації повідомлення про скликання загальних зборів не свідчить про те, що зареєстрований у реєстрі власників іменних цінних паперів акціонер був повідомлений про скликання загальних зборів, а відсутність або порушення строків публікації зазначеного повідомлення не може вважатися порушенням порядку повідомлення тих акціонерів, щодо яких судом встановлено факт його належного персонального повідомлення про скликання цих загальних зборів. Аналогічну правову позицію наведено у п.2.26 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин».

Отже, виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що Публічним акціонерним товариством «МОТОР-БАНК» було дотримано порядок повідомлення акціонерів банку, зокрема, позивача, про проведення 28.04.2017р. річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», який визначено ст.35 Закону України «Про акціонерні товариства» та статутом відповідача 1.

При цьому, суд вважає безпідставними та юридично неспроможними посилання заявника на порушення присів законодавства та статутних документів відповідача 1, з огляду на отримання, про що вказано у позовній заяві, Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНТ ІНВЕСТ» повідомлення про проведення загальних зборів лише 29.03.2017р., оскільки ст.35 Закону України «Про акціонерні товариства» та статут Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» пов'язують належність повідомлення акціонера саме з датою направлення такого повідомлення не датою його отримання.

Разом з цим, суд звертає увагу заявника на те, що п.2.14 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Проте, як вказувалось вище та не заперечувалась позивачем, відповідно до змісту протоколу №1/17 від 28.04.2017р. на річних загальних зборах Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» був присутнім представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» (3,534583%).

З приводу посилання заявника в якості підстави позовних вимог на наявність розбіжностей у вказаних у повідомленні про проведення загальних зборів та аудиторському висновку, розміщеному на сайті Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку після проведення спірних загальних зборів, даних фінансово-господарської діяльності банку, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

За змістом п.5 ч.1 ст.116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Частиною 1 ст.88 Господарського кодексу України також передбачено, що учасники господарського товариства мають право одержувати інформацію про товариство. На вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства тощо.

Відповідно до п.«г» ч.1 ст.10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів.

Частиною 1 ст.78 Закону України «Про акціонерні товариства» передбачено, що акціонерне товариство забезпечує кожному акціонеру доступ до документів, визначених пунктами 1 - 3, 5 - 11, 13, 14, 16 і 17 частини першої статті 77 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.77 Закону України «Про акціонерні товариства» акціонерне товариство зобов'язане зберігати: 1) статут товариства, зміни до статуту, засновницький (установчий) договір; 2) положення про загальні збори, наглядову раду, виконавчий орган та ревізійну комісію, інші внутрішні положення товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; 3) положення про кожну філію та кожне представництво товариства; 4) документи, що підтверджують права товариства на майно; 5) принципи (кодекс) корпоративного управління товариства; 6) протоколи загальних зборів; 7) матеріали, з якими акціонери мають (мали) можливість ознайомитися під час підготовки до загальних зборів; 8) протоколи засідань наглядової ради та колегіального виконавчого органу, накази і розпорядження голови колегіального та одноосібного виконавчого органу; 9) протоколи засідань ревізійної комісії, рішення ревізора товариства; 10) висновки ревізійної комісії (ревізора) та аудитора товариства; 11) річну фінансову звітність; 12) документи бухгалтерського обліку; 13) документи звітності, що подаються відповідним державним органам; 14) проспект емісії, свідоцтво про реєстрацію випуску акцій та інших цінних паперів товариства; 15) перелік афілійованих осіб товариства із зазначенням кількості, типу та/або класу належних їм акцій; 16) особливу інформацію про товариство згідно з вимогами законодавства; 17) інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, його внутрішніми положеннями, рішеннями загальних зборів, наглядової ради, виконавчого органу.

Протягом 10 робочих днів з дня надходження письмової вимоги акціонера корпоративний секретар, а в разі його відсутності - виконавчий орган акціонерного товариства зобов'язаний надати цьому акціонеру завірені підписом уповноваженої особи товариства копії відповідних документів, визначених частиною першою цієї статті. За надання копій документів товариство може встановлювати плату, розмір якої не може перевищувати вартості витрат на виготовлення копій документів та витрат, пов'язаних з пересиланням документів поштою (ч.2 ст.77 Закону України «Про акціонерні товариства»).

Отже, з системного аналізу наведених вище правових норм полягає, що акціонер має право ознайомлюватись з документами, що стосуються, в тому числі, фінансово-господарської діяльності товариства.

Судом зазначалось, що у повідомленні про проведення спірних загальних зборів було визначено можливість та порядок ознайомлення з матеріалами, необхідними для підготовки до загальних зборів.

Таким чином, з метою всебічного дослідження фінансової звітності відповідача 1 та належної підготовки до річних загальних зборів, позивач мав право та реальну можливість звернутись до Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» з проханням надати певні документи для ознайомлення.

Проте, наразі, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України докази того, що позивачем таке право акціонера було реалізовано з метою достатньої підготовки до участі у спірних загальних зборах та вирішення питань їх порядку денного.

При цьому, судом також враховано, що у протоколі №1/17 від 28.04.2017р. містяться відомості щодо результатів голосування акціонерів з питань порядку денного загальних зборів, згідно яких позивач голосував за затвердження звіту правління Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» про результати фінансово-господарської діяльності банку, річного фінансового звіту Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», тощо.

Наведені обставини фактично свідчать про те, що у будь-якому випадку жодним з прийняти на спірних загальних зборах акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» не було порушено права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест». Належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів зворотного матеріали справи не містять.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, приймаючи до уваги, що позивачем не було представлено суду доказів порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття 28.04.2017р загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» рішень, які оформлені протоколом №1/17 від 28.04.2017р., що у відповідності до норм чинного законодавства та позиції Пленуму Вищого господарського суду України виключає наявність підстав для застосування обраного заявником способу захисту прав, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» в частині визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК», які оформлені протоколом №1/17 від 28.04.2017р.

Виходячи з принципу повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, суд також дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» до Національного банку України про відшкодування шкоди в сумі 762 338, 93 грн. При цьому, суд виходить з наступного.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди втілено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст.1173 Цивільного кодексу України).

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми статті 1173 Цивільного кодексу України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини органу державної влади та його посадової або службової особи.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є:

- факти неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб;

- наявність шкоди;

- причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

При цьому неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Також, згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. 34 цього Кодексу докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Під доказуванням в судочинстві слід розуміти діяльність осіб, які беруть участь у справі, і суду, що здійснюється у передбаченій процесуальним законодавством формі, по встановленню юридично значущих фактів.

У пункті 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Проте, всупереч наведених вище правових норм позивачем не надано суду належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу доказів наявності неправомірної бездіяльності Національного банку України, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди у заявленому до стягнення розмірі.

При цьому, судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

Статтею 1 вказаного нормативно-правового акту визначено, що банківський нагляд - це система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку.

У п.8 ч.1 ст.7 Закону України «Про Національний банк України» вказано, що Національний банк України здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі.

За приписами ст.55 Закону України «Про Національний банк України» головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України. Національний банк здійснює постійний нагляд за дотриманням банками, їх підрозділами, афілійованими та спорідненими особами банків на території України та за кордоном, банківськими групами, представництвами та філіями іноземних банків в Україні, а також іншими юридичними та фізичними особами банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку і економічних нормативів. Національний банк не здійснює перевірок і ревізій фінансово-господарської діяльності осіб, зазначених у цій статті.

Проте, наразі, суд зауважує, що чинним законодавством України не визначено повноважень, зокрема, обов'язку Національного банку України здійснювати перевірку достовірності поданої кожним окремими банком у відповідності до вимог Законів України фінансової звітності, а отже, надання, на думку заявника, відповідачем 1 акціонеру завідомо неправдивої інформації щодо фінансово-господарських показників діяльності банку, ніяким чином не свідчить про протиправну бездіяльність Національного банку України, а отже, виключає наявність такої обов'язкової складової шкоди.

Одночасно, суд критично ставиться до тверджень позивача стосовно того, що саме інформація про фінансові показники господарської діяльності Публічного акціонерного товариства «МОТОР-БАНК» мала наслідком відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» акцій відповідача 1, що фактично нівелює обставини наявності причинно-наслідкового зв'язку між певними діями (бездіяльністю) та самою шкодою.

Отже, з огляду на те, що позивачем не було належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами доведено завдання відповідачем 2 шкоди та наявність всіх її обов'язкових складових, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Інвест» до Національного банку України про стягнення шкоди в розмірі 762 338, 93 грн.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.08.2017р.

Суддя Трофименко Т.Ю.