ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р. Справа № 925/857/17

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - ОСОБА_1 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Приватного підприємства "Колега", м.Олександрія, Кіровоградська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2017 заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 62619 грн. 67 коп. боргу; 8952 грн. 10 коп. пені; 997 грн. 3% річних та 4285 грн. 36 коп. втрат внаслідок інфляції за неналежне виконання грошових зобов'язань по розрахунках за договором поставки від 01.01.2015 № Я 15-048.

Представник позивача в судове засідання не з'явився.

16.08.2017 засобами електронної пошти надійшла заява про зміну позовних вимог, а 31.08.2017 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника за наявними матеріалами у справі. Також позивач повідомив, що 16.08.2017 направив суду заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій позивач зазначив про погашення суми боргу 14.07.2017 - в розмірі 30000; 21.07.2017 - в розмірі 32946,75 грн. та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 9002,61 грн. пені, 1003 грн. 3% річних та 5431 грн. 95 коп. втрат внаслідок інфляції, а також 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач у відзиві на позов, письмовому доповненні до відзиву та його представник в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення господарських санкцій вважаючи ці вимоги необґрунтованими та безпідставними.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача боргу та господарських санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч.1 ст.181 Господарського кодексу (далі - ГК) України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2015 року між сторонами укладено Договір поставки № Я 15-048 (далі - Договір), який діє разом із умовами, викладеними в редакції протоколу узгодження розбіжностей.

Відповідно до умов Договору позивач зобов'язався поставляти відповідачу Товар, а відповідач зобов'язався в порядку і на умовах Договору, приймати і своєчасно оплачувати цей Товар (а.с.10-14).

На підставі Договору, відповідачу було передано Товар згідно видаткових накладних, перелічених у позовній заяві та досліджених у судовому засіданні (а.с.15-36).

Відповідно до умов п.5.2. Договору відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити повну оплату придбаних товарів через 25 календарних днів з моменту переходу до Покупця права власності на Товар, згідно п. 4.9. умов Договору. В свою чергу, умовами п. 4.9. Договору закріплено, що право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання Сторонами накладної, яка засвідчує факт передачі товару. Станом на 18.04.2017 заборгованість відповідача за поставлений товар становила 62619,67 грн., що підтверджується дослідженим у судовому засіданні Актом взаємозвірки розрахунків.

За умовами Договору Товар, який поставлявся Покупцю мав відповідати всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартами встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду та повинен маги чіткий строк придатності або термін зберігання, залишковий термін придатності зберігання якого складатиме не менше 60% від загального терміну придатності/зберігання відповідно до протоколу розбіжностей.

Під час розгляду справи відповідач перерахував відповідачу заявлену 14.07.2017 суму боргу - в розмірі 30000 та 21.07.2017 - в розмірі 32946,75 грн., що підтверджується дослідженими у судовому засіданні платіжними дорученнями №1889 і №2021 за вищевказані дати, наданими відповідачем.

Суд бере до уваги, що заява і клопотання, які надійшли 16.08.2017 та 31.08.2017 в електронному вигляді не підписані електронним цифровим підписом, а тому заява про зміну позовних вимог викликає у суду обґрунтовані сумніви і не може бути задоволена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що предмет спору в частині основного боргу між сторонами відсутній.

Аналізуючи доводи сторін щодо заявлених до стягнення господарських санкцій, суд з'ясував таке.

Позивач, заявляючи позов, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача - 9002,61 грн. пені, 1003 грн. 3% річних та 5431 грн. 95 коп. втрат внаслідок інфляції.

Суд, дослідивши в судовому засіданні умови Договору та поданий позивачем розрахунок нарахованих відповідачу господарських санкцій приходить до слідуючого.

Додатковими угодами до договору поставки № Я-15-048, дослідженими у судовому засіданні передбачалося, що Постачальник (позивач) сплачує Покупцю (відповідачу), за проведення перепродажної підготовки отриманих товарів один раз на місяць винагороду у % розмірі зазначеному у додатковій угоді, від суми поставленого протягом місяця Товару, шляхом; внесення грошових коштів в касу Покупця, до 15 числа наступного місяця . що йде за звітнім місяцем. Якщо за Постачальником рахується заборгованість по виплаті винагороди, Покупець має право призупинити оплату за поставлений Товар, що не вважатиметься простроченням оплати за договором поставки, до моменту погашення останнім заборгованості з виплати винагороди або провести взаємозалік шляхом відрахування суми заборгованості за перепродажну підготовку товарів з суми заборгованості за товари.

За умовами п. 5.2. Договору відповідач проводить оплату за отриманий товар від позивача згідно видаткових накладних за безготівковим рахунком протягом 25 календарних днів, з моменту переходу права власності на Товар від позивача.

Суд приходить до переконання, що на підставі п.2.8. Договору відповідач мав право повернути позивачу не реалізований товар чи товар, термін реалізації якого закінчився, або ж якщо даний товар був введений по тимчасовій специфікації (на певний період) за 100% його вартості. Відповідач міг вирахувати вартість такого товару, з суми дебіторської заборгованості, повідомивши про це позивача.

За період з 01.01.2017 по 18.04.2017 позивач приймав до 11.04.2017 не реалізований товар, що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків від 25.04.2017, дослідженим в судовому засіданні, з якого вбачається, що станом на 31.07.2017 за позивачем рахується сума заборгованості за неприйнятий товар у розмірі 2403,71 грн., що підтверджується, витягами залишку нереалізованого товару по магазинам.

Відповідно до п.9.8. Договору спори, що виникають в ході дії цього Договору Сторони вирішують шляхом переговорів.

Якщо згоди не досягнуто (відображається, обміном листами), або сторона ухиляється від розгляду пропозиції, спір передається на розгляд до господарського суду за місцем знаходження відповідача.

Доказів будь-яких звернень позивача до відповідача щодо виникнення спорів за проведення предпродажної підготовки Товару, позивачем до суду не подано.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що зупинення відповідачем оплати за поставлений Товар відбулося відповідно до умов Договору і ці обставини не підтверджують доводи позивача про порушення відповідачем грошових зобов'язань за Договором.

Суд приходить до висновку, що в частині господарських санкцій позивач заявлених вимог не довів.

Зобов'язання у відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в частині стягнення боргу в сумі 62619 грн. 67 коп. необхідно припинити провадження через відсутність предмету спору між сторонами, а в частині вимог про стягнення господарських санкцій суд вважає за необхідне відмовити повністю.

Оскільки позивач розрахувався з позивачем після порушення провадження у справі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., так як борг сплачено після звернення позивача до суду.

Керуючись ст.ст. 49; п.1-1 ст.80, ст.ст.82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути 1600 грн. витрат по сплаті судового збору з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1, 18020) на користь Приватного підприємства "Колега" (код 20643651, вул.Г.Сталінграда,20, м.Олександрія, Кіровоградська область, 28009).

В частині вимог про стягнення 62619 грн. 67 коп. боргу провадження у справі припинити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено 05.09.2017

Суддя В.В.Єфіменко