ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21 серпня 2017 р. Справа № 918/387/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 (надалі - ПП ОСОБА_1, позивач)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" (надалі - ТОВ ""Регіон-Івестпром", відповідач)

про стягнення заборгованості за договором оренди виробничої будівлі з правом викупу

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1.(НОМЕР_2 від 17 лютого 2001 року);

Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватний підприємець ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" про стягнення заборгованості за договором оренди виробничої будівлі з правом викупу.

Ухвалою господарського суду від 07 червня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/387/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 19 червня 2017 року.

19 червня 2017 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання, в якому останній просив суд долучити до матеріалів справи докази надсилання актів звірки взаємних розрахунків між Приватним підприємцем ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром".

19 червня 2017 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" надійшло клопотання, в якому останнє просило суд відкласти розгляд даної справи на іншу дату.

Ухвалою господарського суду від 19 червня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 04 липня 2017 року.

04 липня 2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Ухвалою господарського суду від 04 липня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 17 липня 2017 року.

Ухвалою Господарського суду від 17 липня 2017 року розгляд справи відкладено в судовому засіданні на 31 липня 2017 року.

31 липня 2017 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою Господарського суду від 31 липня 2017 року розгляд справи відкладено на 07 серпня 2017 року.

07 серпня 2017 року від Приватного підприємця ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи уточнений розрахунок заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" та клопотання про продовження розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою суду від 07 серпня 2017 року продовжено строк розгляду спору у справі № 918/387/17 на 15 днів, тією ж ухвалою суду розгляд справи відкладено на 21 серпня 2017 року.

До початку судового засідання 21 серпня 2017 року позивач подала заяву, в якій зазначає, що відповідачем було здійснено часткове погашення основного боргу за спірним договором та сплачено позивачу 50 000 грн. 00 коп. На підтвердження вказаного факту ПП ОСОБА_1 було долучено належним чином завірену копію платіжного доручення від 19 липня 2017 року № 200, яким на розрахунковий рахунок позивача відповідачем було перераховано вищезазначену суму грошових коштів. З огляду на вищезазначене позивач просила суд припинити провадження в частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю в сумі 44 924 грн. 94 коп., стягнути з відповідача на свою користь 42 924 грн. 94 коп. заборгованості по орендній платі приміщення в сумі 42 924 грн. 94 коп., 13 920 грн. 00 коп. пені, 5 372 грн. 44 коп. інфляційних втрат а також 286 грн. 82 коп. три проценти річних.

Заява позивача прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні 21 серпня 2017 року позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві з урахуванням вищезазначеної заяви та наполягала на їх задоволенні.

У судове засідання, призначене на 21 серпня 2017 року, відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, витребуваних судом документів не надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав, щодо своєї неявки не направив, хоча належним чином повідомлений, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах даної справи.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання відповідного відзиву на позовну заяву позивача.

Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що відповідач не направив на адресу суду будь-яких заяв чи клопотань, зокрема, про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, явка його уповноваженого представника у судове засідання обов'язковою не визнавалася, а позивач був присутній у судових засіданнях та надав всі витребувані документи, а також необхідні усні пояснення по суті спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2016 року між ПП ОСОБА_1, яка діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію ВОО №736996 та запису в ЄДР 0007068 (надалі - Орендодавець), та ТОВ "Регіон-Івестпром" в особі директора Грибка Василя Петровича, який діє на підставі Статуту (надалі - Орендар) укладено Договір оренди виробничої будівлі з правом викупу (надалі - Договір оренди, а.с. 7 - 8), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов'язувався передати Орендареві, а Орендар зобов'язується прийняти у користування будівлю СТО , визначену у цьому Договорі, а також сплачувати Орендодавцю орендну плату (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору будівля СТО, яка передається в оренду за цим Договором, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, має загальну площу 1825.4 кв. м. Будівля є власністю Орендодавця, на підставі рішення про реєстрацію права власності КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" 03 вересня 2007 року, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 15783073 (пункт 1.3 Договору).

Згідно з пунктом 1.4. Договору стан будівлі, що орендується, на момент передачі в оренду фіксується в акті приймання-передачі та технічному паспорті на об'єкт нерухомості.

Будівля СТО надається для використання як виробнича будівля деревообробного цеху. Разом з будівлею Орендарю передається майно, яке знаходиться в даній будівлі: токарний станок в робочому стані марки Т 300 модель 163 1968 року випуску заводський номер 30129, та кран балка 3 тонна, відповідно до комплектації, визначеній в акті технічного стану (пункти 1.5., 1.6 Договору).

Пунктом 2.1 Договору Сторони погодили, що приміщення надається в оренду на строк шість місяців з моменту прийняття його за актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору. У момент підписання акту приймання-передачі Орендодавець передає Орендареві ключі від приміщення (пункт 2.2 Договору).

Пунктами 3.1., 3.2 Договору Сторони погодили, що приміщення, що орендується, повинно бути передано Орендодавцем та прийнято Орендарем протягом 3-х робочих днів з моменту підписання Договору. При передачі приміщення складається Акт приймання - передачі, який підписується сторонами.

Згідно з пунктом 4.1. Договору розмір орендної плати складає 6 000 грн. 00 коп. за кожен місяць орендного користування за Договором оренди виробничої будівлі з правом викупу. Також Орендарем оплачуються платежі, виставлені Орендодавцем, по відшкодуванню орендної плати за користування ділянкою для обслуговування об'єкту оренди, згідно виставлених рахунків Рафалівською селищною радою.

Договір починає діяти з моменту його підписання обома Сторонами і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань (пункт 11.1 Договору).

Пунктом 7.7 Договору Сторони погодили, що оплата оренди Орендарем здійснюється по день фактичного звільнення приміщення.

Оригінал Договору оренди виробничої будівлі з правом викупу від 01 квітня 2016 було оглянуто судом в судовому засіданні 21 серпня 2017 року, про що є відповідний запис у протоколі судового засідання від 21 серпня 2017 року № 918/387/17.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору оренди виробничої будівлі з правом викупу від 01 квітня 2016, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Матеріали справи містять акт прийому-передачі майна до Договору оренди виробничої будівлі з правом викупу від 01 квітня 2016 року, який був складений 01 квітня 2016 року (а.с. 9), відповідно до умов якого Орендар прийняв, а Орендодавець передав в оренду об'єкт - виробниче приміщення будівлю СТО: адреса Рівненська область Володимирецький район, АДРЕСА_1, загальна площа 1 825,4 кв.м. В даному приміщенні знаходиться токарний станок в робочому стані марки Т 300 модель 163 1968 року випуску, заводський номер 30129, та кран балка 3 тонна.

Зазначений акт приймання-передачі підписаний повноважними представниками сторін та скріплений відтисками їх печаток.

В подальшому 20 вересня 2016 року між ПП ОСОБА_1 з однієї сторони (надалі - Орендодавець), та ТОВ "Регіон-Івестпром" в особі директора Грибка Василя Петровича, (надалі - Орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди виробничої будівлі з правом викупу від 01 квітня 2016 року, якою було викладено пункт 2.1 Договору в наступній редакції: після закінчення терміну дії Договору строк оренди може бути продовжено до 01 січня 2017 року. Ця Додаткова угода з моменту набрання нею чинності є невід'ємною частиною Договору.

Вказана угода підписана ПП ОСОБА_1 та ТОВ "Регіон-Івестпром" та скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

Доказів повернення приміщення суду не надано.

Окрім того, між Рафалівською селищною радою (надалі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Орендар) був укладений Договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір - 2, а.с. 11 - 13), згідно якого, Орендодавець відповідно до рішення Рафалівської селищної ради від 04 липня 2014 № 739 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду" надає, а Орендар приймає у строкове платне користування і земельну ділянку загальною площею 0,3500 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для обслуговування станції технічного обслуговування) за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови, яка знаходиться (розташована) в смт. Рафалівка по вул. Б.Хмельницького, 40а Рафалівської селищної ради (пункт 1 Договору - 2).

Згідно пункту 2 Договору - 2, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,3500 га, у тому числі: 0.3500 га - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (для розміщення станції технічного обслуговування), з них: 0.3500 га - землі житлової та громадської забудови, в т. ч. 0,3500 га - забудовані землі, з них: 0.3500 га - землі комерційного та іншого використання.

Відповідно до пункту 3 Договору - 2, на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна: на земельній ділянці знаходиться будівля СТО (перелік, характеристика і стан будинків, будівель, споруд та інших об'єктів), (Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.09.2007 № 15783073) а також інші об'єкти інфраструктури: відсутні (перелік, характеристика і стан лінійних споруд, інших об'єктів інфраструктури, у тому числі доріг, майданчиків з твердим покриттям, меліорованих систем тощо).

Пунктом 8 Договору - 2 Сторони погодили, що Договір укладено на 10 (десять) років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік становить 18 732 (вісімнадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривні 00 копійок. що становить 5 (п'ять) відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Річна орендна плата не може бути меншою трикратного розміру земельного податку, що встановлюється чинним законодавством (пункт 9 Договору - 2).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43 Договору - 2).

Вказана угода підписана ПП ОСОБА_1 та ТОВ "Регіон-Івестпром" та скріплена печатками цих суб'єктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання Договору оренди земельної ділянки, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

З матеріалів справи суд вбачає, що Орендодавцем (ПП ОСОБА_1) виконані обов'язки, покладені на нього згідно Договору в повному обсязі, щодо передачі об'єктів оренди в задовільному стані без зауважень до кількості і якості предметів оренди.

Про належне виконання орендодавцем умов Договору також свідчить і те, що в матеріалах справи відсутні будь які претензії, які б вказували на протилежне.

Вищенаведені документи свідчать про те, що Орендодавцем виконані умови договору в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1, ч.2, ч.7 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Проте, в порушення норм закону та умов Договору, станом на 03 січня 2017 року відповідачем не проведена оплата 5-ти місяців оренди приміщення з 9 серпня 2016 року по 01 квітня 2017 року в сумі 48 000 грн. 00 коп., а також не проведено відшкодування орендної плати за використання земельної ділянки в сумі 44 924 грн. 94 коп.

У той же час (як зазначалось в описовій частині рішення) до початку розгляду даної справи по суті позивачем було надано належним чином завірену копію платіжного доручення, що свідчить про часткове погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Тому позивач просив суд припинити провадження в частині стягнення заборгованості по орендній платі за землю в сумі 44 924 грн. 94 коп., а також в частині заборгованості по оренді приміщення в сумі 5 075 грн. 06 коп.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмету спору.

За приписами пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 17 травня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі Постанова) господарський суд припиняє провадження у справі в зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Оскільки на час прийняття рішення у даній справі відповідачем в рахунок погашення суми основного боргу сплачено позивачу 50 000 грн. 00 коп., даний факт підтверджується наявними у матеріалах справи належними доказами та не спростовується позивачем, суд відповідно до вищезазначеної норми дійшов висновку про необхідність припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача 44 924 грн. 94 коп. заборгованості по орендній платі за землю та 5 075 грн. 06 коп. заборгованості по орендній платі за приміщення.

Відтак за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість в сумі 42 924 грн. 94 коп. по орендній платі приміщення.

Як встановлено пунктом 8.4 Договору, у випадку заборгованості по виплаті орендної плати Орендар сплачує Орендодавцеві пеню у розмірі 1 відсотка за кожний день прострочення від місячної суми орендної плати.

Отже, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо своєчасної сплати орендних платежів, позивач також просив суд стягнути з ТОВ "Регіон-Івестпром" 13 920 грн. 00 коп. пені, нарахованої на суму основного боргу за 232 дні прострочення платежу (розрахунок міститься в матеріла даної справи).

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

З огляду на вищезазначені приписи чинного законодавства та положення договору суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 13 920 грн. 00 коп. пені підлягає задоволенню.

Крім того, позивач покликаючись на статтю 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача три проценти річних в сумі 286 грн. 82 коп., нараховані з 09 серпня 20416 року по 01 січня 2017 року, а також інфляційні втрати в розмірі 5 372 грн. 44 коп., нараховані на вищезазначені суми заборгованості за період з 09 серпня 2016 року по 01 січня 2017 року.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки розмір трьох процентів річних та інфляційних втрат нарахованих позивачем, є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства України, позовна вимоги про стягнення з відповідача 286 грн. 82 коп. трьох процентів річних та 5 372 грн. 44 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, положення норм ст. ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України, та оцінюючи усі докази, які містяться у матеріалах справи у сукупності, господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак на відповідача покладаються витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 680 грн. 00 коп.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 32 - 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" (33001, місто Рівне, вулиця Д. Галицького, 25, ідентифікаційний код: 40308346) на користь Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_1) 42 924 (сорок дві тисячі дев'ятсот двадцять чотири) грн. 94 коп. основного боргу, 13 920 (тринадцять тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп. пені, 5 372 (п'ять тисяч триста сімдесят дві) грн. 44 коп. інфляційних втрат, 286 (двісті вісімдесят шість) грн. 82 коп. три процента річних а також 1 687 (одна тисяча шістсот вісімдесят сім) грн. 56 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі № 918/387/17 за позовом Приватного підприємця ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон-Івестпром" про стягнення заборгованості за договором оренди виробничої будівлі з правом викупу в частині стягнення 44 924 грн. 94 коп. заборгованості по орендній платі за землю та 5 075 грн. 06 коп. заборгованості по орендній платі за приміщення припинити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "23" серпня 2017 року.

Суддя Войтюк В.Р.