ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.08.2017р. Справа №905/1548/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Техпроммаш, м.Горлівка

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі

Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман

про стягнення заборгованості в сумі 372965,22 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники:

від позивача: ОСОБА_2 по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

Згідно із ст.77 ГПК України в засіданні суду

оголошувалась перерва з 14.08. по 30.08.2017р.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Техпроммаш, м.Горлівка, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман, про стягнення заборгованості в сумі 372965,22 грн., у тому числі основний борг в розмірі 301899,19 грн., три проценти річних в сумі 13623,00 грн. та інфляція в сумі 57443,03 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою від 14.08.2017р. зменшив позов, заявивши вимоги про стягнення заборгованості в сумі 360649,41 грн., у тому числі основний борг в розмірі 301899,19 грн., три проценти річних в сумі 11389,00 грн. та інфляція в сумі 47361,22 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на договір поставки №Д/РПЧ-5-15517/НЮ від 26.11.2015р., специфікацію №1 та додаткову угоду до нього, рахунок-фактуру №СФ-1100810 від 29.12.2015р., видаткову накладну №РН-1100621 від 29.12.2015р., довіреність №132 від 29.12.2015р., акт здачіприйняття товарів №ОУ-0000002, товарно-транспортну накладну №52 від 29.12.2015р.

Відповідач надав заперечення на позов, що надійшли на адресу суду 14.08.2017р., в яких посилається на ті обставини, що належним відповідачем по справі має бути Державне підприємство «Донецька залізниця», м.Донецьк.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

26.11.2015р. між позивачем та ДП «Донецька залізниця» був підписаний договір поставки №Д/РПЧ-5-15517НЮ, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався поставити і передати у власність замовнику певну продукцію, далі товар, відповідно до специфікацїї, а (ДП «Донецька залізниця») замовник прийняв на на себе зобовязання прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п.1.1.-1.4 договору найменування товару: запасні частини до дизельпоїздів серії ДІ. Дата виготовлення товару 2015 рік. Виробник товару: ТОВ «Техпроммаш».

Кількість та асортимент товару визначається специфікацією (додаток №1), яка надається до договору та являється невідємною частиною договору (п.3.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами підписано специфікацію №1 до договору №Д/РПЧ-5-15517НЮ від 26.11.2015р., в якій сторони дійшли згоди щодо найменування, кількості та вартості товару.

За умовами п.5.1 договору товар повинен бути поставлений постачальником протягом 15 календарних днів від дня надання заявки замовника.

Згідно з вищевказаною специфікацією №1 сторонами внесено зміни до договору та встановлено термін постачання: 3-квартал 2015р.

Товар постачається на умовах СРТ Інкотермс 2010р. на склад замовника в м.Сватове Луганської області.

Згідно з п.п.6.1,6.4 договору замовник оплачує поставлений постачальником товар за ціною, вказаною у специфікації згідно рахунку-фактури. Загальна сума поставки складає: 301899 грн. 19 коп., у тому чилі ПДВ 20%-50316 грн. 53 коп.

Термін дії договору з моменту його підписання сторонами і до 31.12.2015р., або до повного його виконання сторонами своїх обовязків (п.15.1 в редакції додаткової угоди).

Сторонами підписано додаткову угоду до договору, згідно якої у звязку з реорганізацією ДП «Донецька залізниця» шляхом злиття у ПАТ «Українська залізниця» змінено реквізити сторін та термін дії договору. Зокрема, замовником за договором визначено ПАТ «Українська залізниця», платником Структурний підрозділ «Сватівське моторвагонне депо» Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця».

Як встановлено судом, на виконання умов договору №Д/РПЧ-5-15517НЮ від 26.11.2015р. позивачем поставлено відповідачу продукцію на суму 301899,19 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткова накладна №РН-1100621 від 29.12.2015р. та товарно-транспортна накладна №52 від 29.12.2015р., акт №ОУ-0000002 здачі-прийняття товарів від 29.12.2015р.

Факт отримання від позивача товару за договором на вказану суму з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами п.п.7.1-7.2 договору №Д/РПЧ-5-15517/НЮ від 26.11.2015р. розрахунки за поставлену партію товару здійснюються у безготівковій формі. Замовник здійснює розрахунки за товар шляхом 100%-го перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 90 банківських днів з дня отримання продукції. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару.

Відповідно до специфікації №1 до договору форма розрахунків повна грошова, по факту постачання через 90 банківських діб.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар в сумі 301899,19 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення три проценти річних в сумі 11389,00 грн. за період з 12.05.2016р. по 14.08.2017р. та інфляцію в сумі 47361,22 грн. за період з травня 2015 року по липень 2017 року.

Розрахунок трьох процентів річних є аріфметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Одночасно, щодо вимог про стягнення інфляції суд виходить з наступного:

Відповідно до п.3.2 постанови пленума Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в строк до 11.05.2016р., нарахування позивачем суми інфляції за період з 12.05.2016р. по 31.05.2016р. є неправомірним.

За таких обставин, за результатами проведеного судом перерахунку, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 47012,31 грн. за період з червня 2016р. по липень 2017р., а решта вимог в цій частині є неправомірною.

Заперечення відповідача проти позову з посилання на ті обставини, що належним відповідачем по справі має бути ДП «Донецька залізниця» судом до уваги не прийняті, враховуючи наявність підписаної сторонами додаткової угоди до договору №Д/РПЧ-5-15517/НЮ від 26.11.2015р., згідно якої змінено замовника за договором саме на відповідача.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 348,91 грн. є неправомірними, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову спростовуються наданими до справи матеріалами, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 360300,50 грн., у тому числі основний борг в сумі 301899,19 грн., три проценти річних в сумі 11389,00 грн. та інфляція в сумі 47012,31 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Одночасно, враховуючи зменшення позивачем позовних вимог судовий збір в сумі 184,74 грн. згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» підлягає поверненню з державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Техпроммаш, м.Горлівка до ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман про стягнення заборгованості в сумі 360649,41 грн., у тому числі основний борг в розмірі 301899,19 грн., три проценти річних в сумі 11389,00 грн. та інфляція в сумі 47361,22 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця (84400 м.Лиман, вул.Привокзальна, буд.22, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Техпроммаш (84619, Донецька обл., м.Горлівка, Центрально-Міський р-н, вул.Декабристів, буд.100, фактична адреса: 84500, Донецька обл., м.Бахмут, вул.Героїв Праці, буд.15, ) основний борг в сумі 301899,19 грн., інфляцію в сумі 47012,31 грн. та три проценти річних в сумі 11389,00 грн., всього заборгованість в сумі 360300,50 грн., судовий збір у сумі 5404,33 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Техпроммаш (84619, Донецька обл., м.Горлівка, Центрально-Міський р-н, вул.Декабристів, буд.100, фактична адреса: 84500, Донецька обл., м.Бахмут, вул.Героїв Праці, буд.15, ) з державного бюджету України судовий збір в сумі 184,74 грн.

В судовому засіданні 30.08.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина