ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. Справа № 911/2088/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2», м.Київ

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватний науково-дослідний центр «Екотайм», м.Вишгород

Про стягнення 12073,88 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватний науково-дослідний центр «Екотайм» (далі відповідач) про стягнення 12073,88 грн.

Провадження у справі №911/2088/17 порушено відповідно до ухвали суду від 10.07.2017 року та призначено справу до розгляду на 20.07.2017 року.

Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання 20.07.2017 року без поважних причин не зявились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали. Розгляд справи відкладався до 22.08.2017 року.

В судовому засіданні 22.08.2017 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 22.08.2017 року повторно не зявився, відзив на позов не надав.

Згідно до п.п. 3.9.1., 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час та місце і місце розгляду справи судом. У випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 21.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2» (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Приватний науково-дослідний центр «Екотайм» (відповідач) було укладено Договір №01/12/15-110 на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом цього договору є ведення виконавцем бухгалтерського і податкового обліку Клієнта, складання та передача контролюючим органам бухгалтерської і податкової звітності, передбаченої чинним законодавством України, протягом строку дії цього договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору вартість послуг за місять визначається у додатку №1 (пакет «Розвиток») до даного договору. У разі, якщо Виконавець в поточному місяці надав послуг більше, ніж передбачено у додатку №1 (пакет «Розвиток») до даного Договору або перевищив встановлені додатком №1 (пакет «Розвиток») ліміти, то, відповідно до кількості наданих послуг або лімітів, з поточного місяця відбувається автоматичний перехід на інший пакет обслуговування, що передбачений додатком №1 і в подальшому обслуговування та його оплата здійснюється сторонами відповідно до пакету на який тбуло здійснено перехід. Загальна вартість цього договоруне регламентується і складається з сум актів виконаних робіт.

Відповідно до п. 2.3. Договору оплата послуг здійснюється клієнтом в триденний термін з дати виписки рахунку.

Відповідно до п. 4.1. Договору по завершенні кожного розрахункового періоду клієнт зобовязаний самостійно отримати у виконавця рахунок, акт про надання послуг та звітність. Відповідно до п. 4.2. Договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування клієнт в триденний термін, з моменту отримання акту про надання послуг, розглядає результати виконаної роботи та повертає Виконавцю підписаний акт про надання послуг. Якщо у встановлений термін Клієнт не поверне Виконавцю підписаний акт про надання послуг або вмотивовану відмову (заперечення), робота вважається прийнятою в день отримання клієнтом акту про надання послуг.

Згідно з п. 4.3. Договору у випадку, якщо клієнт не отримав у виконавця рахунок та акт про надання послуг до 5 (пятого) числа кожного місяця, що йде після розрахункового, послуги Виконавця вважаються прийнятими та підлягають оплаті.

Позивач зазначає, що надав відповідачу послуги за Договором в обсязі, передбаченому пакетом «StartUP», вартість послуг за яким, відповідно до додатку №1 до Договору складає 1 000,00 грн.

23.12.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду до Договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування. Відповідно до вказаної додаткової угоди сторони вирішили припинити дію Договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування за взаємною згодою сторін з 31.12.2016 року.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди до Договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування замовник зобовязується оплатити фактично надані виконавцем послуги на умовах та в порядку визначеному Договору на абонентське бухгалтерське і юридичне обслуговування.

За період з 21.12.2015 року по 31.12.2016 року позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 10 600 грн., які оплачені відповідачем на суму 2 000 грн. Факт надання послуг підтверджується долученими до матеріалів справи актами наданих послуг за період з березня 2016 року по листопад 2016 року, які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками. Також, позивачем долучено до матеріалів справи виставлені відповідачу рахунки. Факт надання послуг на наведену в позові суму відповідачем не заперечено та не спростовано, доказів оплати послуг в повному обсязі відповідачем не надано.

Таким чином, у звязку з несвоєчасною та не в повному обсязі оплатою наданих позивачем послуг за Договором, за відповідачем утворилась прострочена заборгованість в сумі 8 600 грн.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується прострочена заборгованість відповідача в сумі 8 600 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати наданих за Договором послуг, позивач також просить в позові стягнути з відповідача 1182,02 грн. пені, 1060,62 грн. 15% річних та 1231,24 грн. інфляційних.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення пені передбачено п.7.7. Договору, однак в розмірі, більшому ніж визначено чинним законодавством.

У звязку з чим, пеня нарахована позивачем за фактичні періоди прострочення платежів (в залежності від настання строків сплати по кожному періоду та з врахуванням часткових проплат) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що є правомірним і відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, пп. 7.7.5. Договору передбачено інший розмір річних, ніж визначено ст. 625 ЦК України, а саме 15%.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що пеня, річні та інфляційні нараховані на прострочені суми за фактичні період прострочення (в залежності від настання строків сплати по кожному періоду та з врахуванням часткових проплат) у відповідності до фактичних обставин, умов Договору та вимог чинного законодавства. Таким чином, вимоги про стягнення пені, річних та інфляційних обґрунтовані, правомірні і підлягають задоволенню в заявленому в позові розмірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідач має відшкодувати позивачу витрати по сплаті судового збору в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватний науково-дослідний центр «Екотайм» (07300, Київська обл., м.Вишгород, вул. Новопромислова, 7/8, код 40182321) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 ОСОБА_2» (03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського (Червоноармійський), 14, корп.1, оф. 3б, код 38129630) 8 600 грн. боргу, 1182,02 грн. пені, 1060,62 грн. 15% річних, 1231,24 грн. інфляційних та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 05.09.2017 р.