ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2017 р.Справа № 916/727/17
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючий суддя: В.В. Лашин

судді: К.В. Богатир

ОСОБА_1

При секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ТОВ "Транс-Сервіс" - ОСОБА_2

Від ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ" - ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ

на рішення господарського суду Одеської області

від 17.05.2017р.

по справі № 916/727/17

За позовом Державного підприємства „Морський торговельний порт „Чорноморськ

До відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю „Транс-Сервіс

про стягнення

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року державне підприємство «Морський торговельний порт «Чорноморськ» (у наступному за текстом ДП МТП «Чорноморськ») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс (далі ТОВ «Транс-Сервіс») про стягнення 136 294,88 грн. боргу, 5993,24 грн. 3 % річних, 22236,85 грн. інфляційних втрат та судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачем неналежним чином виконані зобовязання за договором оренди майна № 671/1-О від 11.10.2013 р. щодо відшкодування суми понесених фактичних втрат, пов'язаних із підготовкою (облаштуванням) місць установки майна.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17 травня 2017 року (суддя Рога Н.В.) у задоволені позовних вимог було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з цим рішенням, ДП МТП «Чорноморськ» в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, оскільки підставою для оплати є акт наданих послуг, який не був підписаний відповідачем, але за умовами пункту 2.5 договору оренди зазначений акт вважається прийнятим без зауважень.

В відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «Транс-Сервіс» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова колегія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів. Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Частиною першою статті 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 626 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2013 року між державним підприємством «Іллічівський морський торговельний порт» (далі - Орендар) (правонаступником якого є ДП МТП «Чорноморськ») та ТОВ «Транс-Сервіс» (Орендодавець) був укладений договір оренди майна № 671/1-О, за умовами якого Орендодавець зобовязався передати Орендарю в тимчасове платне користування обладнання (майно), технічні характеристики, комплектність та стан якого, зазначено в Додатку № 1, а ДП МТП «Чорноморськ» зобовязалося сплачувати орендну плату в строки, визначені договором.

Пунктами 2.1, 2.2 договору визначено, що майно, яке передається в оренду, повинно бути повністю змонтованим та налагодженим Орендодавцем протягом 220 днів з дати набрання чинності даним договором. Місця установки майна готуються (облаштовуються) Орендодавцем за власний рахунок. При цьому, пунктом 2.3 договору передбачено, що Орендодавець має право для підготовки (облаштування) місць установки майна залучити Орендаря з наступною компенсацією Орендарю усіх понесених фактичних витрат.

Згідно до п. 2.4, 2.6, 3.1 договору передача майна в оренду здійснюється за актом приймання-передачі, в якому зазначаються технічні характеристики, комплектність та стан майна. Майно вважається переданим з моменту підписання вказаного акту. Після підписання акта приймання-передачі майна Орендар виставляє Орендодавцю рахунок із зазначенням суми понесених фактичних витрат та виставляє акт наданих послуг. Строк компенсації Орендодавцем понесених Орендарем фактичних витрат, пов'язаних із підготовкою (облаштуванням) місць установки майна визначається за угодою сторін, але в будь-якому разі вказаний строк не може бути більше 1 року з дати підписання сторонами акту наданих послуг.

У відповідності до п. 2.5 договору Орендодавець протягом 5 робочих днів підписує акт наданих послуг та повертає один примірник акту Орендарю. У разі відмови від підписання Орендодавцем (незалежно від причин) акта наданих послуг протягом 5 робочих днів з дати оформлення та підписання зазначеного акта Орендарем, такий акт наданих послуг вважається підписаним обома сторонами та оформленим належним чином.

Строк дії договору визначений сторонами до 31 грудня 2014 року (п. 3.2 договору оренди). Водночас, пунктом 3.3 договору встановлено, що кожна зі сторін має право припинити достроково дію договору оренди, повідомивши іншу сторону не менш ніж за 10 днів до дати припинення дії договору.

У разі дострокового припинення дії договору ТОВ «Транс-Сервіс» зобовязалося компенсувати ДП МТП «Чорноморськ» фактично понесені витрати, повязані з підготовкою (облаштуванням) місць установки майна.

З матеріалів справи видно, що 14 жовтня 2013 року відповідач листом за № 161 замовив позивачу виконання підготовки (облаштування) місць установки майна.

В подальшому позивач направив лист від 29.05.2014 р. за № 172/17.3-131534 про завершення робіт, передбачених договором оренди, вартість яких склала 6 144 357,19 грн. з ПДВ. Разом з цим листом був наданий рахунок № Пр/9 211 та акт здачі-прийняття робіт № Пр/9 211 від 19.05.2014 р. /а.с. 54-56/.

Між тим, доказів передачі майна в оренду матеріали справи не містять.

ТОВ «Транс-Сервіс» листом від 23.09.2014 р. за № 123/09 /а.с. 57/ відмовилося здійснити оплату, зазначивши про те, що підставою для виставлення рахунку є підписання сторонами акту приймання-передачі майна в оренду.

Листом за № 138/20.1-13/2831 від 24 вересня 2014 року /а.с. 58-59/ позивач на підставі положень пунктів 3.3, 3.4, 8.2 договору повідомив відповідача про дострокове припинення дії договору оренди майна № 671/1-О від 11.10.2013 р. та звернув увагу на обовязок ТОВ «Транс-Сервіс» сплатити позивачу фактично понесені витрати, повязані з підготовкою (облаштуванням) місць установки майна, а також необхідність оплати штрафних санкцій, що виникли внаслідок не передання майна в оренду, в сумі 76 103,17 грн.

Платіжним дорученням № 349 від 20.10.2014 р. ТОВ «Транс-Сервіс» здійснило оплату вказаного розміру штрафних санкцій за договором оренди № 671-О від 11.10.2013 р.

Актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № Пр/20 184 від 06.10.2014 р., підписаним учасниками спірних правовідносин та який є аналогічним акту № Пр/9 211 від 19.05.2014 р., сторонами підтверджено, що ДП МТП «Чорноморськ» дійсно виконано наступні роботи за договором оренди майна № 671/1-О від 11.10.2013 р.: встановлення та фарбування техобладнання в критій частині складу № 8 (ПРМ), зварювальні роботи по встановленню дрібних деталей (БТОРФ), свердління отворів під металеві конструкції (РБУ) на суму 6 144 860,14 грн. з ПДВ. При цьому, сторони засвідчили, що вони не мають претензій одна до одної.

Також 06 жовтня 2014 року позивач виставив відповідачу рахунок № Пр/20 184 на оплату 6 144 860,14 грн.

07 жовтня 2014 року між сторонами укладений договір № 356-О компенсації витрат, за умовами якого ТОВ «Транс-Сервіс» зобовязалося відшкодувати витрати ДП МТП «Чорморськ», що були зроблені за договором оренди майна № 671-О від 11.10.2013 р., в сумі 6 144 860,14 грн. протягом одного року з дати набрання чинності договору про компенсацію.

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Транс-Сервіс» здійснено наступні платежі: 29 січня 2015 року на суму 1 536 215,04 грн., 24 липня 2015 року 3 072 430,08 грн., 07 жовтня 2015 року 1 536 215,02 грн., а всього на суму 6 144 860,14 грн. Зазначенням платежів згідно до платіжних реквізитів вказаний саме договір компенсації від 07.10.2014 р.

Разом з тим, згідно до аудиторського звіту, складеного за результатами проведеного позапланового аудиту відповідності фінансового аудиту позивача за період з 17.07.2013 р. по 01.07.2015 р. встановлено недоотримані доходи (понесені збитки) за договором № 356-О від 07.10.2014 р. щодо невідшкодованої відповідачем суми фактичних втрат за договором оренди майна № 671-О від 11.10.2013 р. (основний борг) в сумі 97,8 тис.грн.

Враховуючи наведене, ДП МТП «Чорноморськ» направило ТОВ «Транс-Сервіс» новий акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № Пр/20 184 від 31.08.2015 р. на суму 6 281 155,02 грн. з ПДВ, а також рахунок № Пр/20 184Р від 31.08.2015 р. на сплату вказаної суми.

Предметом спору є стягнення з відповідача 136 294,88 грн. основного боргу (різниці між сумою, сплаченою відповідачем 6 144 860,14 грн., та даними нового акту здачі-прийняття робіт від 31.08.2015 р.), а також 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного зобовязання.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог у повному обсязі, місцевий господарський суд виходив з того, що орендні правовідносини між сторонами змінилися шляхом укладання нового договору, а саме: договору компенсації витрат № 356-О від 07.10.2014р., тоді як договір оренди майна № 671/1-О від 11.10.2013 р. припинився. ТОВ «Транс-Сервіс» свої зобовязання за вказаним договором компенсації виконало та відшкодувало позивачу витрати у розмірі 6 144 860,14 грн. з ПДВ. Також судом було зазначено, що аудиторський звіт не може бути підставою для додаткового виставлення відповідачу рахунків та породжувати для останнього обовязки щодо додаткової оплати, оскільки чіткий та вичерпний перелік зобовязань відповідача визначений в укладеному між сторонами договорі № 356-0 від 07.10.2014 р. Врахувавши, що стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від стягнення суми основного боргу, у задоволені якої було відмовлено, господарський суд вказав про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з ТОВ «Транс-Сервіс» 3% річних у розмірі 5 993,24 грн. та інфляційних втрат у сумі 22 236,85 грн.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції цілком вірно встановлені обставини справи та дійсним правовідносинам, які склалися між сторонами спору, дана належна юридична оцінка.

Посилання ДП МТП «Чорноморськ» в якості обґрунтування правової підстави для покладення на ТОВ «Транс-Сервіс» зобовязання щодо сплати заборгованості на виставлений акт наданих послуг від 31.08.2015 р., який не був підписаний відповідачем, але за умовами пункту 2.5 договору оренди від 11.10.2013 р. є таким, що вважається прийнятим без зауважень, судова колегія вважає помилковими.

За загальним правилом, встановленим статтею 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Водночас, відповідно до ч. 1, 2 ст. 598 названого Кодексу зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 604 ЦК України).

Сторонами в пункті 3.3 договору оренди майна № 671/1-О від 11.10.2013 р. визначено, що кожна зі сторін має право достроково припинити дію даного договору, повідомивши іншу сторону не менш ніж за 10 днів до дати його припинення.

Листом за № 138/20.1-13/2831 від 24 вересня 2014 року /а.с. 58-59/ позивач повідомив відповідача про дострокове припинення дії зазначеного договору оренди та вказана відмова прийнята відповідачем.

Підтвердженням цього також є укладення між сторонами договору про компенсацію витрат позивача від 07.10.2014 р., у відповідності до положень пунктів 1.4, 1.5 якого підстави для здійснення такої компенсації визначені саме внаслідок дострокового припинення дії згаданого вище договору оренди.

Отже, після припинення дії договору оренди майна спірні правовідносини щодо здійснення відшкодування фактично понесених позивачем витрат, повязаних з підготовкою (облаштуванням) місць установки майна, сторонами врегульовані шляхом укладення нового договору № 356-О від 07.10.2014 р.

Як правомірно зазначено судом першої інстанції, саме згаданим договором від 07.10.2014 р. визначений обсяг прав та обовязків сторін, зокрема зобовязання ТОВ «Транс-Сервіс» сплатити позивачу 6 144 860,14 грн. Інших обовязків відповідача зазначена угода не містить.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 631 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

За правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відтак, визначення в якості підстави задоволення позовних вимог пункту 2.5 договору оренди майна від 11.10.2013 р., який припинився, не може вважатися обґрунтованим.

Окремо слід зазначити, що одним із принципів судочинства є змагальність сторін.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Цю саму думку законодавець відтворив й у ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу, вказавши, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, що також відображено у положеннях статті 33 ГПК України.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

У рішенні господарського суду Одеської області від 29.02.2016 р. у справі № 916/5171/15, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 р. та постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2016 р., встановлено, що аудиторський звіт за своєю природою не має нормативного характеру, містить лише рекомендації щодо удосконалення діяльності ДП МТП «Чорноморськ» залежно від характеру виявлених проблем й не породжує для ТОВ «Транс-Сервіс» ніяких обовязків. Такий же висновок міститься й у справі № 916/2014/16.

Інших доказів в обґрунтування законності заявленої суми основного боргу, будь-яких первинних документів, які б обґрунтовували правомірність розрахунку заборгованості і позовних вимог, ДП МТП «Чорноморськ» не надано.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення господарського суду Одеської області відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 17.05.2017 р. у справі № 916/727/17 без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя К.В. Богатир

Суддя І.Г. Філінюк