КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа№ 910/12918/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

за участю представників сторін:

від ПАТ "Альфа-Банк" - представник Спєров Д.К., на підставі дов. № 10 від 07.08.2017;

від ПАТ "Альфа Банк" - представник Черей О.В.

від ПАТ "Сбербанк" - представник Киричук Р.П., на підставі дов. №б/н, від 07.08.2017;

від ПАТ "Ощадбанк" - представник Колісник О.В., на підставі дов. № 19/3-02/192 від 14.11.2016;

від ПАТ "Центренерго" - представник Салимона Д.М., на підставі дов. № 44/22 від 09.03.2017;

від Прокуратури міста Києва - прокурор Такташов О.Я., на підставі посв. №044658 від 26.10.2016;

Ліквідатор - Козловська Д.В., свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 484 від 15.03.2013; на підставі постанови Господарського суду міста Києва від 17.05.2017;

від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - представник Климась О.С., на підставі дов. №06/2017 від 12.01.2017;

від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" - представник Каратун Є.Є., на підставі дов. №010-00/1790 від 27.04.2017;

розглядаючи матеріали апеляційних скарг Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" та Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

на постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017

у справі № 910/12918/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Державного підприємства "Вугілля України"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 припинено процедуру розпорядження майном Державного підприємства (далі за текстом - ДП) "Вугілля України"; припинено повноваження розпорядника майна ДП "Вугілля України" арбітражного керуючого Холостого Олександра Івановича; визнано ДП "Вугілля України" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ДП "Вугілля України" арбітражного керуючого Козловську Діану Валеріївну, вирішено інші процедурні питання пов'язані із здійсненням ліквідаційної процедури у спарві про банкрутство.

Відкриваючи ліквідаційну процедуру у даній справі, місцевий господарський суд виходив з того, що сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи № 910/12918/15 доводять неспроможність боржника виконати свої зобов'язання перед кредиторами у встановлений Законом строк, а також те, що представлений суду протокол зборів кредиторів Державного підприємства "Вугілля України" № 2 від 03.04.2017 відповідає приписам ст.ст. 26, 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі за текстом - Закон № 2343-XII).

Місцевий господарський суд розглянувши кандидатури арбітражних керуючих Юдицького О.В., Холостого О.І., Ауксутене О.А., Козловської Д.В. та Новикова М.В., врахував відсутність дисциплінарних стягнень, професійний досвід та незавантаженість справами арбітражного керуючого Козловської Д.В., а також те, що вказана кандидатура арбітражного керуючого погоджена органом уповноваженим управляти державним майном - Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, та дійшов висновку щодо доцільності призначення ліквідатором ДП "Вугілля України" арбітражного керуючого Козловську Д.В.

Не погоджуючись із прийнятою постановою господарського суду першої інстанції, 26.05.2017 (згідно поштового штемпелю на конверті) Публічне акціонерне товариство (далі за текстом - ПАТ) "СБЕРБАНК" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 5538/5/28-2 датованою 26.05.2017, в якій просить скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 в частині призначення ліквідатором ДП "Вугілля України" арбітражного керуючого Козловську Д.В. та призначити ліквідатором ДП "Вугілля України" арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПАТ "СБЕРБАНК", зазначає, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваної постанови - в частині призначення ліквідатором ДП "Вугілля України" арбітражного керуючого Козловську Д.В., порушено вимоги ч.1 ст. 114 Закону № 2343-XII, ст. 43 ГПК України а також вимоги роз'яснень касаційних судів та обов`язкової в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини.

Не погоджуючись із прийнятою постановою, ПАТ "Альфа-Банк" 31.05.2017 (згідно поштового штемпелю на конверті) також звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н датованою 29.05.2017, в якій просить суд скасувати постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 та припинити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ПАТ "Альфа-Банк" зазначає, що зазначену постанову господарського суду першої інстанції вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з чисельними порушенням норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим остання, на думку апелянта підлягає скасуванню.

В підтвердження власних доводів апелянт посилається на те, що при прийнятті рішення щодо призначення кандидатури ліквідатором ДП «Вугілля України» переважною підставою для висновку суду першої інстанції щодо відповідності кандидатури арбітражного керуючого Козловської Д.В. та її переваги над іншими арбітражними керуючими є виключно наявність узгодження кандидатури керуючого Козловської Д.В. з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, що на думку апелянта є упередженим рішенням суду, який керується виключно власною думкою без врахування вимог закону щодо прав сторін у справі, що в свою чергу є грубим порушенням приписів ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом - ГПК) України та ст. 114 Закону № 2343-XII.

Також апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції не було перевірено достовірних даних ПАТ "Альфа-Банк" щодо відсутності застави та не вжито всіх необхідних заходів для встановлення наявності укладених договорів застави в забезпечення виконання зобов'язань боржника перед ініціюючим кредитором. ПАТ "Альфа-Банк" вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню відповідно до ст. 80 ГПК України, оскільки вимоги кредитора повністю забезпечені заставою майна, а тому спір у даній справі відсутній.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) від 09.06.2017 апеляційні скарги ПАТ "СБЕРБАНК" та ПАТ "Альфа-Банк" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Верховця А.А., суддів: Доманської М.Л., Пантелієнка В.О.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2017 апеляційні скарги ПАТ "СБЕРБАНК" та ПАТ "Альфа-Банк" на постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/12918/15 прийнято до провадження та спільного розгляду. Розгляд апеляційних скарг призначено на 08.08.2017.

08.08.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду (канцелярія суду) від арбітражного керуючого Козловської Д.В. - ліквідатора ДП "Вугілля України", надійшли письмові пояснення щодо обставин, викладених в апеляційних скаргах, відповідно до яких, остання просить суд постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/12918/15 залишити без змін, апеляційні скарги ПАТ "СБЕРБАНК" та ПАТ "Альфа-Банк" без задоволення.

Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2017, здійсненому у зв'язку з перебуванням судді Доманської М.Л., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, для розгляду апеляційних скарг ПАТ "СБЕРБАНК" та ПАТ "Альфа-Банк" сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Верховця А.А., суддів: Пантелієнка В.О., Остапенка О.М.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 у справі № 910/12918/15 апеляційні скарги ПАТ "СБЕРБАНК" та ПАТ "Альфа-Банк" прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів.

Враховуючи викладене, колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційних скарг спочатку.

В судове засіданні 08.08.2017 представник ПАТ "СБЕРБАНК" (апелянт 1) не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. В зв`зку з чим відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, Київським апеляційним господарським судом 08.08.2017 в судовому засіданні оголошувалась ухвала про відкладення розгляду справи № 910/12918/15 до 29.08.2017 о 14:10.

В судовому засіданні 29.08.2017 представниками сторін надані усні пояснення по суті спору, відповіді на уточнюючі запитання суду, здійснено обмін репліками, згідно із протоколом судового засідання від 29.08.2017.

В судовому засіданні 29.08.2017 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону № 2343-XII, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

У відповідності ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційних скарг ПАТ "СБЕРБАНК" та ПАТ "Альфа-Банк", перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова місцевого господарського суду має бути залишена без змін, виходячи з наступного.

Місцевим господарським судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20.05.2017 (згідно відтиску штампу канцелярії місцевого господарського суду) ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до Господарського суду м. Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ДП "Вугілля України" вих. № 43080-ІІ-д/б датованою 13.05.2015.

Вмотивовуючи обґрунтованість зазначеної заяви ПАТ "Альфа-Банк" посилалось на те, що ДП "Вугілля України", має кредиторську заборгованість перед ініціюючим кредитором у сумі 386724917,46 грн і неспроможне її погасити.

Заявник у даній заяві констатував, що станом на дату подання до суду заяви про порушення справи про банкрутство ДП "Вугілля України", заборгованість боржника за виконавчими документами (наказ № 5011-71/13110-2012) з урахуванням погашень складає 386724917,46 грн.

Ініціюючий кредитор у даній заяві зазначив, що підставою його звернення до суду про визнання ДП "Вугілля України" банкрутом невиконання останням договору про відкриття кредитної ліні № 81/11 від 22.07.2011, що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 21.11.2012 у справі № 5011-71/13110-2012 яким було стягнуто з ДП "Вугілля України" на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість по кредиту в розмірі 390000000,00 грн, пеню за прострочення повернення кредиту в розмірі 8950819,67 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 2909016,39 грн, пеню за прострочення сплати процентів в розмірі 29039,07 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 64380,00 грн, всього на загальну суму 401953255,13 грн.

02.04.2013 на виконання вказаного рішення Господарським судом м. Києва було видано наказ № 5011-71/13110-2012.

Постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 14.08.2013 було відкрито виконавче провадження ВП № 39307996 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 02.04.2013 № 5011-71/13110-2012.

Відповідно до довідки Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.04.2015 за вих. № 15-0-39307996/2, в межах примусового виконання вимог зведеного виконавчого провадження № 39997777 до складу якого входить виконавче провадження № 39307996 з боржника - ДП "Вугілля України" було примусово стягнуто 27297734,23 грн, які розподілені відповідно до вимог ст.ст. 28, 43, 45 Закону № 2343-XII та на момент подання цієї інформації, грошових коштів та майна боржника недостатньо для задоволення вимог стягувача.

Таким чином, розмір заборгованості ДП "Вугілля України" перед ПАТ "Альфа-Банк" за виконавчим документом - наказом Господарського суду м. Києва від 02.04.2013 № 5011-71/13110-2012, з урахуванням погашень на загальну суму 15228337,67 грн, що підтверджується доданими до заяви копіями платіжних доручень № 3477 від 18.07.2014, № 3428 від 15.07.2014, № 3305 від 05.08.2014, № 3256 від 05.08.2014, № 3346 від 07.07.2014, № 5890 від 16.12.2014, № 2671 від 03.07.2014, № 4159 від 12.08.2014, № 2636 від 21.05.2014, становить 386724917,46 грн.

Ухвалою господарського суду першої інстанції від 25.05.2015 заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання на 10.06.2015, зобов'язано арбітражного керуючого Холостого Олександра Івановича, визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство, у строк до 08.06.2015 надати до суду заяву про участь у справі про банкрутство ДП "Вугілля України".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.07.2015 порушено провадження у справі № 910/12918/15 про банкрутство ДП "Вугілля України", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - ПАТ "Альфа-Банк" на суму 377745058,72 грн, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Холостого О.І. Попереднє засідання призначено на 23.09.2015.

Зазначена ухвала господарського суду першої інстанції від 06.07.2015 постановлена із врахуванням ч. 3 ст. 10 Закону № 2343-XII та мотивована тим, що місцевий суд дослідивши матеріали справи та оцінивши додані до заяви докази, дійшов висновку, що заявлені кредитором вимоги до боржника на загальну суму 377745058,72 грн, за виключенням пені за прострочення повернення кредиту в розмірі 8950819,67 грн та пені за прострочення сплати процентів в розмірі 29039,07 грн, є безспірними, їх розмір перевищує розмір трьохста мінімальних заробітних плат та вони не були задоволені боржником більше ніж протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, тому у суду наявні всі правові підстави для порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Матеріалами справи підтверджується, що згадана ухвала Господарського суду м. Києва від 06.07.2015 в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалась, таким чином набула законної сили - 06.07.2015 (в день її винесення).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме тексту рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2012 у справі № 5011-71/13110-2012 (т. 1, а.с. 14-18), підставами звернення ПАТ «Альфа-Банк» до місцевого господарського суду було те, що 22.07.2011 між ПАТ «Альфа-Банк» (далі - позивач, банк) та ДП «Вугілля України» (далі - відповідач, позичальник) було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 81/11 (далі -Договір), відповідно до якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у національній валюті, що надалі іменуються «кредитна лінія», та на підставі додаткових угод до цього Договору окремими частинами (траншами) надає позичальнику кредит у порядку і на умовах, визначених цим Договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у п. 1.5. цього Договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього Договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені цим Договором (п. 1.1. Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ліміт кредитної лінії (граничний розмір кредиту) становить 390 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. Договору розмір процентів за користування кредитом складає 19,5 %.

Згідно з п. 1.4. Договору строк дії кредитної лінії закінчується 20.07.2012 р.

Відповідно до п. 9.1. Договору позичальник повинен повернути банку кредит шляхом повернення кожного траншу у останній день строку, що складає 12 місяців з дати укладення додаткової угоди, на підставі якої цей транш наданий, а траншів, наданих менше ніж за 12 місяців до дня закінчення строку дії кредитної лінії, зазначеного у пункті 1.4. цього Договору, - шляхом їх повернення у день закінчення строку дії кредитної лінії. Повернення кредиту або його частини до настання зазначеного терміну вважається достроковим.

25.07.2012 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до п. 1 якої банк надає позичальнику транш у сумі 200 000 000,00 грн.

Пунктом 2 та 5 Додаткової угоди № 1 встановлено, що розмір процентів за користуванням траншем визначений у п. 1.3. Основного Договору, в свою чергу позичальник зобов'язується повернути транш у термін, визначений згідно з п. 9.1. Основного Договору.

26.07.2012 між сторонам було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, відповідно до п. 1 якої банк надає позичальнику транш у сумі 183 000 000,00 грн.

Пунктом 2 та 5 Додаткової угоди № 2 встановлено, що розмір процентів за користуванням траншем визначений у п. 1.3. Основного Договору, в свою чергу позичальник зобов'язується повернути транш у термін, визначений згідно з п. 9.1. Основного Договору.

10.10.2012 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, відповідно до п. 1 якої банк надає позичальнику транш у сумі 7000000,00 грн.

Пунктом 2 та 5 Додаткової угоди № 3 встановлено, що розмір процентів за користуванням траншем визначений у п. 1.3. Основного Договору, в свою чергу позичальник зобов'язується повернути транш у термін, визначений згідно з п. 9.1. Основного Договору.

Позивач у свої позовній заяві стверджує, що свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, в свою чергу відповідач порушив вищезазначені положення Договору в частині повернення кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені Договором та Додатковими угодами строки.

З наявних у матеріалах меморіальних ордерів та банківських виписок по особовому рахунку відповідача вбачається, що позивач (банк) свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, а саме надав відповідачу кредит в загальному розмірі 390000000,00 грн:

- меморіальний ордер № 179368 від 25.07.2011 р. на суму 200 000 000,00 грн.;

- меморіальний ордер № 20750 від 26.07.2011 р. на суму 183 000 000,00 грн.;

- меморіальний ордер № 77310 від 10.10.2011 р. на суму 7 000 000,00 грн.

Суд встановив, що відповідачем не було вчинено жодних дій по поверненню позивачеві кредиту, відповідно до Договору.

В зв`язку з чим, керуючись ч. 1 ст. 1054, ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 626, ч. ст. 628, ст. 629 Цивільного кодексу України, а також врахувавши, що розмір заборгованості по процентам за користування кредитом підтверджується первинними документами, а саме виписками по особовим рахункам відповідача за періоди з 25.07.2011 - 14.09.2012 та з 07.08.2012 -14.09.2012, які були долучені до матеріалів справи.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом та процентами за користування кредитом становить 390000000,00 грн та 2909016,36 грн відповідно.

Господарським судом м. Києва також було здійснено перерахунок пені та встановлено, що позивачем вірно розрахований розмір зазначеного показника. З огляду на, що місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в загальному розмірі - 8979858,74 грн, з яких 8950819,67 грн - пеня за прострочення повернення кредиту та 29039,07 грн - пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

Так, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 390000000,00 грн, процентам за користування кредитом в розмірі 2909016,39 грн, пені за прострочення повернення кредиту в розмірі 8950819,67 грн та пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 29039,07 грн підлягають задоволенню.

Отже, як вбачається з даного рішення, Господарський суд міста Києва від 21.11.2012 у справі № 5011-71/13110-2012, задовольнив позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» в зв`язку з порушенням ДП «Вугілля України» взятих на себе зобов`язань за кредитом та процентами за користування кредитом у зв`язку з тим, що грошові кошти у виконання зобов`язань за чинними договорами (наведеними вище) відповідачем не сплачено. В свою чергу, підставою позову у справі № 5011-71/13110-2012, ПАТ «Альфа-Банк» будь яких порушень зобов`язань за договорами забезпеченими заставою майна не визначав та відповідно не були предметом судового розгляду правовідносини сторін у даній справі щодо зобов`язальних правочинів, які забезпечені заставою.

Враховуючи те, що провадження у даній справі порушено із застосуванням загального порядку провадження у справі про банкрутство (ч.3 ст. 7 Закону № 2343-XII), матеріалами справи підтверджується безспірність вимог ініціюючого кредитора до боржника, які виникли на підставі чинних договорів та безспірність, яких підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної та станом на дату здійснення апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, зазначені судові акти набрали законної сили на підставі чого були відкриті виконавчі провадження. Крім того, на уточнюючі запитання колегії суду, ініціюючий кредитор (апелянт 2) в судовому засіданні 29.08.2017 надав пояснення, що судові акти, які стали правовою підставою звернення ПАТ "Альфа-Банк" до Господарського суду м. Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - ДП "Вугілля України" не оскаржувались, та за нововиявленими обставинами не переглядались.

Судом апеляційної інстанції прийнято до уваги преюдиціальні факти встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 21.11.2012 у справі № 5011-71/13110-2012 з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду. Частиною 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, згідно п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, обставини встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 21.11.2012 у справі № 5011-71/13110-2012, не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній справі не можуть йому суперечити.

Отже, відносно вимог апеляційної скарги ПАТ "Альфа-Банк", щодо припинення провадження у даній справі у зв'язку з тим, що вимоги кредитора повністю забезпечені заставою майна, а тому спір у даній справі відсуній, з урахуванням чого, на думку ініціюючого кредитора, провадження у даній справі підлягає припиненню відповідно до ст. 80 ГПК України. Колегія суду вважає такими, що зводяться до довільного тлумачення процесуальних норм, без відповідного врахування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які, у даному випадку, підлягають застосуванню у зв'язку із специфікою провадження у справі про банкрутство.

Судова колегія додатково зазначає, що відповідно до ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 ст. 83 Закону № 2343-XII містить вичерпний перелік підстав за наявності яких суд припиняє провадження у справі про банкрутство, а саме господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо: боржник - юридична особа не внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; юридичну особу, яка є боржником, припинено в установленому законодавством порядку, про що є відповідний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; у провадженні господарського суду є справа про банкрутство того ж боржника; затверджений звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом; затверджена мирова угода в порядку, передбаченому цим Законом; затверджений звіт ліквідатора в порядку, передбаченому цим Законом; боржник виконав усі зобов'язання перед кредиторами; до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про його банкрутство не висунуто вимог; згідно із законом справа не підлягає розгляду в господарських судах України; господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника; в інших випадках, передбачених законом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів суду апеляційної інстанції повною мірою погоджується з висновками місцевого господарського суду, що при порушенні провадження у справі про банкрутство ДП "Вугілля України" судом не було встановлено підстав для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство, перелічених у ч. 7 ст. 16 Закону № 2343-XII, в зв`язку з чим суд дійшов правомірного висновку про обґрунтованість тверджень заявника про наявність підстав для порушення провадження у справі про банкрутство ДП "Вугілля України", а також те, що наведені у апеляційній скарзі обставини не підтверджують наявності підстав для припинення провадження даній справі. Також щодо заяви ініціюючого кредитора про припинення провадженя у справі та долучення договорів застави то судова колегія зауважує, що при розгляді даної справи ні в суді першої інстанці, ні при апеляційному перегляді оскаржуваної постанови, суду не було надано актів щодо підтвердження реальності вимог за договорами застави, станом на дату розгляду даної справи.

Крім того, як вбачається із звіту ліквідатора про результати фінансово-господарської діяльності ДП "Вугілля України" за період з 2012 по 2015 роки (т. 31, а.с. 69-113) фінансовий стан підприємства охарактеризовано, як кретична неплатоспроможність (із врахуванням коефіцієнту покриття станом на 01.01.2012 - 0,48, станом на 01.01.2013 - 0,37, станом на 01.01.2014 - 0,47, станом на 01.01.2015 - 0,91). Також у даному звіті заначено, що величина чистого оборотного капіталу на початок і на кінець аналізованого періоду має від`ємний показник, що свідчить про те, що для покриття потреби в оборотному капіталі підприємству не вистачало власних коштів і воно змушене користуватися короткостроковими позиками банків.

Таким чином суд першої інстанції, дійшов обгрунтованого висновку, що сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи № 910/12918/15 доводять неспроможність боржника виконати свої зобов'язання перед кредиторами у встановлений Законом строк, а також те, що представлений суду протокол зборів кредиторів ДП "Вугілля України" № 2 від 03.04.2017 відповідає приписам ст.ст. 26, 27 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а отже у місцевого господарського суду були наявні всі правові підстави для визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається із тексту оскаржуваної постанови із врахуванням ч. 1 ст. 40 Закону № 2343-XII, у даній постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський місцевий суд призначив ліквідатора банкрута.

Розглядаючи вимоги апеляційних скарг відносно призначення ліквідатором боржника у даній справі, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.04.2017 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання голови комітету кредиторів ПАТ "Сбербанк" про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Юдицького О.В.

26.04.2017 до Господарського суду м. Києва надійшли заяви арбітражних керуючих Ауксутене О.А. та Козловської Д.В. про участь у справі.

15.05.2017 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражого керуючого Новикова М.В. про участь у справі.

03.04.2017 на зборах комітету кредиторів ДП "Вугілля України" відповідно Протоколу № 2 було вирішено звернутись до господарського суду першої інстанції з клопотанням про призначення ліквідатором боржника Юдицького О.В.

Враховуючи, що всі вказані арбітражні керуючі, в порядку передбаченому ч. 2 ст. 114 Закону № 2343-XII, подали до Господарського суду міста Києва відповідні заяви, таким чином при вирішенні питання визначення кандидатури ліквідатора банкрута у даній справі суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що в даному випадку, необхідно керуватись загальними принципами конкурентних засад, в тому числі і щодо оцінки рівня завантаженості, професійних та інших характеристик діяльності арбітражних керуючих, згідно чинного законодавства.

Так, відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", під час призначення ліквідатора у справі, за наявності декількох кандидатур, суд має зазначити мотиви, з яких призначено певну кандидатуру та відхилено інші, що були запропоновані. За наявності конкурентних кандидатур на виконання повноважень ліквідатора суди зобов'язані розглянути кожну кандидатуру окремо, незалежно від того ким з учасників провадження (чи самим арбітражним керуючим) подано клопотання (заява) про призначення тієї чи іншої особи розпорядником майна боржника та відповідно мотивувати свої висновки про відхилення тих чи інших кандидатур та мотивувати прийняте рішення про призначення тієї чи іншої кандидатури розпорядником майна боржника. Такі обов'язки суду випливають з положень ст. ст. 42, 22 ГПК України, ст. 1 Закону № 2343-XII про рівність всіх перед законом і судом та рівність прав учасників провадження у справі про банкрутство, а також рівність прав кандидатів на визнання їх учасниками провадження у справі про банкрутство у випадку призначення розпорядником майна (зазначена правова позиція узгоджується з висновками Вищого господарського суду України викладеними в постанові від 26.08.2017 у справі № 6/1-10).

Здійснюючи апеляційний перегляд оскарженої постанови в частині конкуренції арбітражних керуючих із врахуванням ст. ст. 99, 101 ГПК України апеляційний господарський суд, розглянув кандидатури ліквідатора банкрута - арбітражних керуючих: Юдицького О.В., Холостого О.І., Ауксутене О.А., Козловської Д.В. та Новикова М.В. та встановив наступне.

Арбітражний керуючий Юдицький О.В. у заяві про участь у справі повідомив, що має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 416 від 05.04.2013, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, має організаційні та технічні можливості виконувати обов'язки ліквідатора даного боржника, професійна діяльність арбітражного керуючого застрахована на підставі договору добровільного страхування № 21114 від 01.02.2016, має п'ятий рівень кваліфікації арбітражного керуючого. Офіс розташований у м. Черкаси.

Згідно ч. 1 ст. 114 до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), які призначаються на державні підприємства та підприємства, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, а також на підприємства, до яких у Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та/або її дочірнього підприємства, що здійснювало постачання природного газу на підставі ліцензії, виникли вимоги щодо сплати заборгованості за поставлений/спожитий природний газ, Кабінет Міністрів України може встановлювати додаткові вимоги.

Відхилення господарським судом запропонованих кандидатур арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) та призначення іншого арбітражного керуючого повинно бути вмотивованим.

Відповідно до Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.01.2016 року № 16 «Про затвердження переліків державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля України, та господарських товариств, щодо яких Міністерство здійснює управління корпоративними правами держави», Державне підприємство «Вугілля України» входить до сфери управління Міненерговугілля України, та Міністерство здійснює щодо вищевказаного підприємства управління корпоративними правами.

Відповідно до п. п.1 та 34 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань приймають рішення про створення, реорганізацію і ліквідацію підприємств, установ та організацій, заснованих на державній власності; до повноважень уповноважених органів управління належить здійснення визначених законодавством повноважень під час провадження справ про банкрутство державних підприємств та господарських організацій з корпоративними правами держави, що перебувають у їх управлінні.

У письмових поясненнях Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, зазначено про недоцільність призначення ліквідатором ДП «Вугілля України» Юдицького О.В., з огляду на те, що в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих міститься запис про притягнення арбітражного керуючого Юдицького О.В. до дисциплінарної відповідальності на підставі Наказу Міністерства юстиції України № 1566/5 від 2.09.2014.

Як слушно, зауважує ліквідатор у письмових поясненнях щодо обставин викладених в апеляційній скарзі ПАТ "Альфа-Банк" та встановлено апеляційним судом - за даними Єдиного реєстру арбітражних керуючих на арбітражного керуючого Юдицького О.В. накладено дисциплінарне стягнення (Протокол рішення дисциплінарної комісії про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного -дягнення №18/09/14 від 09.09.2014 та Наказ Міністерства юстиції України про - складення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення №1566/5 від 12.09.2014), що є суттєвою перешкодою у призначенні кандидатури арбітражного керуючого Юдицького О.В. на посаду ліквідатора ДП «Вугілля України» зважаючи на те, що банкрут - державне підприємство.

Крім того, за даними зазначеного реєстру контора (офіс) арбітражного керуючого: находиться по вул. Героїв Дніпра, 7, к. 171 в м. Черкаси, тобто, у значному віддаленні від місця розташування боржника та його кредиторів. Отже, призначення Юдицького О.В. ліквідатором ДП «Вугілля України» може призвести до ускладнення та затягування процедури ліквідацїї, а також збільшення витрат на проведення ліквідаційної процедури (діяльності арбітражного керуючого).

У заяві про участь у справі арбітражного керуючого Холостого О.І. зазначено, що останній має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 490 від 27.03.2013, судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого не має, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, професійна діяльність арбітражного керуючого застрахована на підставі договору добровільного страхування № 30.0000111.0001 від 17.01.2017, за час діяльності арбітражного керуючого порушень законодавства, зокрема термінів подання інформації, передбаченої Законом № 2343-XII до Державного органу з питань банкрутства, а також порушень термінів, визначених ухвалами господарських судів та ліцензійних умов провадження діяльності арбітражного керуючого не допускав.

Відносно арбітражного керуючого Холостого О.І., колегія суду звертає увагу, що офіс даної кандидатури, як і офіс арбітражного керуючого Юдицького О.В. розташований у м. Черкаси.

Із заяви арбітражного керуючого Ауксутене О.А. вбачається, що остання має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 482 від 15.03.2013, до категорії арбітражних керуючих, обмеження на діяльність яких передбачені п. 2 ст. Законом № 2343-XII - не належить, має всі технічні та організаційно-правові підстави для здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження дотримання арбітражним керуючим Ауксутене О.А. вимог ст. 110 Закону № 2343-XII, а саме до заяви даної кандидатури не додано копій договору страхування професійних ризиків арбітражних керуючих за шкоду, заподіяну внаслідок неумисних дій або помилки під час здійснення повноважень арбітражного керуючого. Так, згідно ч. 2 вищезгаданої статті здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без договору страхування ризиків його діяльності забороняється.

Як вбачається із заяви арбітражного керуючого Новикова М.В., останній має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 135 від 30.01.2013, управління боржником раніше не здійснював, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів, має організаційні та технічні можливості виконувати обов'язки ліквідатора, діяльність арбітражного керуючого здійснює з діяльність арбітражного керуючого здійснює з 2005 року.

Колегія суду зауважує, що офіс арбітражного керуючого Новикова М.В. розташований у м. Глухів, Сумської області.

Арбітражний керуючий Козловська Д.В. у заяві про участь у справі повідомила, що має свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 484 від 15.03.2013, засвідчує, що до категорії арбітражних керуючих, обмеження на діяльність яких передбачені п. 2 ст. 114 Законом № 2343-XII - не належить, має п'ятий рівень кваліфікації арбітражного керуючого, також наявні організаційні та технічні можливості виконувати обов'язки ліквідатора даного боржника, діяльність арбітражного керуючого здійснює з 2000 року, на теперішній час приймає участь у 4 справах, професійна діяльність арбітражного керуючого застрахована на підставі договору страхування № 3389581, дисциплінарні стягнення відсутні.

Матеріалами справи підтверджується (т. 32, а.с. 26-36), що офіс арбітражного керуючого Козловської Д.В. знаходиться в м. Київ, вул. Льва Толстого, 3, 3-й поверх, офіс 309, дисциплінарні стягнення відносно даної особи відсутні, професійний досвід та незавантаженість справами арбітражного керуючого Козловської Д.В. підтверджено у встановленому чинним законодавством порядку.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку при розгляді кандидатур арбітражних керуючих: Юдицького О.В., Холостого О.І., Ауксутене О.А., Козловської Д.В. та Новикова М.В. та враховуючи відсутність дисциплінарних стягнень, професійний досвід та незавантаженість справами арбітражного керуючого Козловської Д.В. призначив останню, ліквідатором боржника.

В зв`язку з чим колегія суду констатує, що висновок суду першої інстанції, відповідає загальними вимогами процесуального права, передбаченими статтями 32-34, 43, 82, 84 ГПК України, якими визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову. Що в свою чергу, повною мірою, співвідноситься із забезпеченням права особи на справедливий суд, яке передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає зокрема і правом на обґрунтоване рішення. Оскільки, лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27 вересня 2001 року).

При цьому, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд діяв виключно в межах повноважень, встановлених нормами матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла до висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни судового рішення місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційні скарги ПАТ "Альфа-Банк" та ДП "Вугілля України" задоволенню не підлягають.

В зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги ПАТ "Альфа-Банк" та апеляційної скарги ДП "Вугілля України", відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" та Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" на постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/12918/15 залишити без задоволення.

2. Постанову Господарського суду міста Києва від 17.05.2017 у справі № 910/12918/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/12918/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко