ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Справа № 905/27/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого : Кравчука Г.А.,

суддів: Мачульського Г.М., Коробенка Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Тараса Шевченка"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 25.04.2017
у справі Господарського суду№ 905/27/17 Донецької області
за позовомпрокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області
до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Тараса Шевченка"
третя особа на стороні відповідача Мар'їнська районна державна адміністрація
провнесення змін до договору оренди земельної ділянки,

в судовому засіданні взяли участь представники:

прокуратури:прокурор відділу ГПУ Гудименко Ю.В., посв. № 014715 від 21.01.2013;
позивача:не з'явились;
відповідача:не з'явились;
третьої особи:не з'явились,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року прокуратура Донецької області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - прокуратура) звернулась до Господарського суду Донецької області з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Тараса Шевченка" (далі - Товариство) про внесення змін до договору оренди земельної ділянки та зобов'язання зареєструвати зміни.

Позовні вимоги прокуратура, посилаючись на норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Податкового кодексу України (далі - ПК України) та Закону України "Про оренду землі" обґрунтовувала тим, що укладений 11.03.2010 між Мар'їнською районною державною адміністрацією та Товариством договір оренди земельної ділянки суперечить вимогам ст. 288 ПК України в частині встановлення розміру орендної плати, яка згідно п. 9 договору становить 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тоді як згідно вимог вказаної статті ПК України її розмір повинен становити не менше 3 %, що є підставою для приведення умов вказаного договору у відповідність до вимог діючого законодавства та зобов'язання сторін зареєструвати дані зміни у встановленому законом порядку.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.02.2017 (суддя Харакоз К.С.) позов задоволено частково.

Вирішено внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010, укладеного між Мар'їнською районною державною адміністрацією та Товариством, шляхом замінити у тексті найменування орендодавця з "Марїнська районна державна адміністрація" на "Головне Управління Держгеокадастру у Донецькій області та викладення п. 9 договору в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки".

В решті вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2017 (колегія суддів: Геза Т.Д., Дучал Н.М., Склярук О.І.) рішення Господарського суду Донецької області від 28.02.2017 залишено без змін.

Судові рішення в частині задоволення позовних вимог прийняті з мотивів, викладених в позовній заяві.

Рішення в частині відмови в задоволенні вимог про зобов'язання сторін договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010 зареєструвати задоволені судом зміни до даного договору у встановленому законом порядку обґрунтовані тим, що рішення суду, яким внесено зміни до договору підлягає обов'язковому виконанню та не підлягає додатковій державній реєстрації.

Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2017 та рішення Господарського суду Донецької області від 28.02.2017. Викладені у касаційній скарзі вимоги Товариство обґрунтовує посиланням на обставини справи, приписи ст.ст. 6, 626, 627, 651 ЦК України та ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відзиву на касаційну скаргу Товариства від прокуратури до Вищого господарського суду України не надходило.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга Товариства не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами на підставі матеріалів справи встановлено, що:

- розпорядженням Голови Адміністрації від 04.03.2010 № 108 "Про передачу в оренду земельної ділянки Товариству для експлуатації господарських будівель та споруд по вирощуванню великої рогатої худоби на території Мар'їнської міської ради" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству загальною площею 22,00 га, передано в оренду терміном на 20 років земельну ділянку під кадастровим номером :03:000:1737, розташовану за адресою: м. Мар'їнка, Сільськогосподарські зони 5, 6, 7, 8, 15, 21 (за межами населеного пункту);

- 11.03.2010 між Адміністрацією та Товариством було укладено договір оренди землі б/н, згідно умов якого Адміністрація зобов'язалась надати, а Товариство - прийняти в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення - землі, під господарськими будівлями та дворами, яка знаходиться у м. Мар'янка (за межами населеного пункту) загальною площею 22,000 га, у тому числі: 3,8997 га - капітальна забудова, 7,8276 га - проїзди, проходи, площадки, 6,3336 га - зелені насадження, 3,9391 га - інші. Договір оренди зареєстрований у Мар'їнському РВ ДРФ ДП ЦДЗК, про що у Державному реєстрі земель 11.03.2010 вчинено запис за № 4АА 16300009;

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8 267 600 грн. (п. 5 договору);

- договір укладено на 20 років з урахуванням ротації культур (п. 8 договору);

- обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься щомісячно у розмірі 2 066,90 грн. не пізніше 30 числа, наступного місяця за звітним (п.п. 10, 11 договору);

- додатковою угодою від 24.12.2012 до п.п. 9, 11 договору оренди від 11.03.2010 були внесені наступні зміни:

"п. 9 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 82 676 грн. на рік";

"п. 11 орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця у розмірі 6 889,67 грн.";

- зазначені зміни та доповнення зареєстровано у відділі Держкомзему у Мар'їнському районі Донецької області, про що 24.12.2012 у Державному реєстрі земель вчинено запис № 04089.

01.01.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI, пунктом 11 якого внесено зміни до ч. 4 ст. 122 ЗК України, згідно якої центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що на даний час розпорядником орендованої Товариством земельної ділянки є не Адміністрація, а Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, в зв'язку з чим судами обґрунтовано задоволено вимоги про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010 шляхом заміни у тексті найменування орендодавця з "Мар'їнська районна державна адміністрація" на "Головне Управління Держгеокадастру у Донецькій області".

Частиною 1 ст. 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі (ст. 289.1 ПК України).

Судами встановлено, що згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 05.09.2016, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:1737 має площу 22000 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 14 797 491,03 грн.

Разом з тим, судами встановлено, що у п. 5 договору, укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки визначена у розмірі 8 67 600 грн.

Приписами ст.ст. 288.5.1.- 288.5.3. ПК України встановлено, що річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки та перевищувати 12 відсотків їх нормативної грошової оцінки. При цьому у разі визначення орендаря на конкурентних засадах може бути встановлений більший розмір орендної плати, ніж зазначений у цій частині.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні", положення якого набрали чинності з 01.04.2014, внесено зміни до ПК України та, зокрема, до ст. 288 ПК України згідно якої розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Положеннями ст. 654 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється або розривається.

Судами встановлено, що 28.01.2016 управління Держгеокадастру у Мар'їнському районі Донецької області листом зверталось до Товариства з метою внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010, у зв'язку із збільшенням розміру орендної плати до 3 % від нормативно-грошової оцінки землі, проте Товариством дане звернення було залишено без відповіді та без задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

За таких обставин, встановивши, що в п. 9 договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010 сторонами договору встановлено орендну плату у розмірі 1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що не відповідає приписам ст.ст. 288.5.1.- 288.5.3. ПК України, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про задоволення вимог прокуратури шляхом викладення п. 9 договору в наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки".

Водночас судами правильно відмовлено в задоволенні вимог про зобов'язання сторін договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010 зареєструвати задоволені судом зміни до даного договору у встановленому законом порядку, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили, тому рішення суду, яким внесено зміни до договору підлягає обов'язковому виконанню сторонами та не підлягає додатковій державній реєстрації.

Доводи касаційної скарги Товариства про те, що воно звільнене від сплати орендної плати за користування орендною земельною ділянкою в силу ст. 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не заслуговують на увагу суду, оскільки предметом даного позову є приведення умов договору оренди земельної ділянки від 11.03.2010 у відповідність до вимог діючого законодавства, а не стягнення орендної плати.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2017 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Товариства зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків господарських судів першої та другої інстанції, у зв'язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 та 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "ім. Тараса Шевченка" залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.04.2017 у справі № 905/27/17 Господарського суду Донецької області - без змін.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Суддя Г.М. Мачульський

Суддя Г.П. Коробенко