ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017 року Справа № 904/8322/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Кощеєва І.М.,

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, головний юрисконсульт Управління регіонального супроводження проблемних активів Департаменту по роботі з проблемними активами, довіреність №252 від 06.06.2016 року;

від відповідача: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином;

від третьої особи: не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року, прийняту за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови, у справі №904/8322/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", м. Дніпро

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з заявою в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України про відстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року по справі №904/8322/15 на 12 місяців.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року (суддя Рудь І.А.) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. по справі № 904/8322/15 задоволено частково: надано відстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року по справі № 904/8322/15 на 6 місяців до 15.12.2017 року.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована наявністю підстав відстрочити виконання постанови суду строком на 6 місяців. Місцевим господарським судом зазначено, що одночасне стягнення всієї грошової суми, яка підлягає задоволенню у такому великому розмірі призведе до невідворотнього банкрутства підприємства, що врешті-решт зробить взагалі неможливим виконання рішення суду. Між тим, надання відстрочки виконання рішення суду, надасть можливість працювати підприємству та акумулювати грошові кошти для розрахунків за рішенням суду задля його виконання.

Враховуючи майновий стан сторін та стан розрахунків між сторонами, дослідивши надані заявником в обґрунтування заяви докази та заперечення стягувача, місцевий господарський суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви відповідача та відстрочення виконання постанови суду терміном на шість місяців до 15.12.2017 року.

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року по справі №904/8322/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016р. по справі № 904/8322/15.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з наданих заявником документів, на підтвердження заяви про відстрочку виконання рішення суду, не вбачається наявних виключних обставин у розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України. Також апелянт звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року порушено провадження у справі №904/4282/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" та визнано грошові вимоги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" у сумі 569 919 174,84 грн.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.07.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року, прийняту за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови, у справі №904/8322/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд скарги призначений у судове засідання на 10.08.2017 року.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду у звязку із перебуванням суддів Чередка А.Є. та Коваль Л.А. у відпустці призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/8322/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів для розгляду справи №904/8322/15 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.08.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року, прийняту за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови, у справі №904/8322/15 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий колегії суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.

Розгляд справи був відкладений з 10.08.2017 року на 23.08.2017 року.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду у звязку із перебуванням судді Верхогляд Т.А. на лікарняному призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/8322/15.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів для розгляду справи №904/8322/15 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Кощеєв І.М.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.08.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року, прийняту за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови, у справі №904/8322/15 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий колегії суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Кощеєв І.М.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.08.2017 року, представник апелянта підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

Також, 23.08.2017 року представник Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" подав клопотання про продовження строку розгляду скарги та відкладення розгляду скарги у звязку з тим, що між сторонами триває процес переговорів стосовно погашення заборгованості.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" та Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У судовому засіданні 23.08.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 04.10.2016 року, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" за кредитним договором № 10-0604/121к-07 від 11.04.2007 року: строкову заборгованість по кредиту в розмірі 5 870 447,75 доларів США, що становить 129 083 303 грн. 10 коп.; строкову заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.03.2014 року по 24.05.2015 року та 3 25.07.2015 року по 02.09.2015 року (включно), в розмірі 804 828,25 доларів США, що становить 17 697 097 грн. 97 коп.; прострочену заборгованість по сплаті процентів в розмірі 97 677,73 доларів США, що становить 2 147 802 грн. 79 коп.; пеню за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року (включно), в розмірі 160 898 грн. 09 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 року (включно), в розмірі 14 199 163 грн. 29 коп.; 3% річних за прострочення повернення кредиту, нарахованих за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 року (включно), в розмірі 32 287,46 доларів США, що становить 709 958 грн. 11 коп.; 3% річних за прострочення сплати процентів, нарахованих за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року (включно), в розмірі 371,56 доларів США, що становить 8 170 грн. 11 коп.; та за кредитним договором № 79/07В від 13.12.2007 року: строкову заборгованість по кредиту 4 687 499,99 доларів США, що становить 103 071 862 грн. 28 коп.; строкову заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.03.2014 року по 24.05.2015 року та з 25.07.2015 року по 02.09.2015 року (включно), в розмірі 643 880,20 доларів США, що становить 14 158 065 грн. 37 коп.; прострочену заборгованість по сплаті процентів в розмірі 77 994,79 доларів США, що становить 1 715 001 грн. 23 коп.; пеню за несвоєчасну сплату процентів, що нарахована за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року (включно), в розмірі 128 475 грн. 81 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту, що нарахована за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 року (включно), в розмірі 11 337 904 грн. 88 коп.; 3% річних за прострочення повернення кредиту, нарахованих за період з 22.04.2015 по 26.06.2015 року (включно), в розмірі 25 781, 25 доларів США, що становить 566 895 грн. 24 коп.; 3% річних за прострочення сплати процентів, нарахованих за період з 07.07.2015 року по 03.09.2015 року (включно), в розмірі 296,69 доларів США, що становить 6 523 грн. 82 коп., 182 487 грн. 75 коп. судового збору за подання позову до господарського суду Дніпропетровської області.

27.07.2016 року на виконання зазначеної постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду був виданий наказ №904/8322/15.

24.05.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" звернулося до суду з заявою в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України про відстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року у справі № 904/8322/15 на 12 місяців.

Заявляючи про надання відстрочки виконання рішення суду на 12 відповідач посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства та відсутність грошових коштів на банківських рахунках. Відповідач зазначає, що на даний час підприємство не може сплачувати заробітну плату, податки та загальнообовязкові платежі. Під час проведення виконавчих дій взагалі може бути заблокована робота товариства через накладення арештів на грошові кошти та майно підприємства, що призведе до банкрутства товариства.

На підтвердження свого майнового стану Товариством з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" надано: Баланс (Звіт про фінансові результати) на 31.12.2016 року, Звіт про фінансові результати за 2016 рік, ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 30.05.2017 року про порушення провадження у справі №904/4262/17 про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 03.02.2016 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №49299386, постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.02.2016 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №49539878, довідки з фінансових установ про залишок грошових коштів на рахунках.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов до висновку про те, що враховуючи тяжкий майновий стан боржника, одночасне стягнення всієї грошової суми, яка підлягає задоволенню у такому великому розмірі призведе до невідворотнього банкрутства підприємства, що врешті-решт зробить взагалі неможливим власне саме виконання рішення суду. Між тим, надання відстрочки виконання рішення суду, надасть можливість працювати підприємству та акумулювати грошові кошти для розрахунків за рішенням суду задля його виконання.

Апеляційний господарський суд не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (пункти 7.1.1, 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Отже, у Господарському процесуальному кодексі України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (Законі України "Про виконавче провадження"), не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Також у законі відсутнє обмеження щодо можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення. Відповідно, суд, який приймає рішення, має повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

У той же час, враховувати наступне:

1) виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обовязкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, те, що існування заборгованості, підтверджене обовязковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, п. 43), з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для визнання поважними причин затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обовязково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

У даній справі держава не несе відповідальності за борги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси", яке є самостійною юридичною особою, і неплатоспроможність приватного підприємства не може тягнути за собою відповідальність держави з огляду на Конвенцію та її Протоколи (див. ухвалу у справі "Шестаков проти Росії" від 18 червня 2002 року, заява №48757/99). Водночас, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява №59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява №41510/98, п. 27).

Держава зобовязана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обовязок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява №35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, місцевий господарський суд, надавши відстрочку виконання постанови на 6 місяців, фактично враховував лише інтереси боржника.

При цьому, місцевим господарським судом не обґрунтовано дотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі з урахуванням тієї обставини, що розгляд даної справи про стягнення кредиторської заборгованості розпочався у березні 2015 року, а рішення в остаточній редакції набрало чинності 25.07.2016 року, тобто право позивача на ефективний судовий захист реалізовано через півтора роки. Отже, на момент винесення ухвали від 15.06.2017 року відповідач мав можливість виконувати свій обовязок хоча б частинами, однак господарськими судами не досліджено чи вчинялися боржником будь-які дії щодо виконання своїх зобовязань.

Для належного вирішення питання щодо надання розстрочки виконання судового рішення, господарським судам необхідно було з'ясувати чи наявні у справі докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення, однак цього зроблено не було.

Також, здійснюючи відстрочку виконання рішення на 6 місяців, місцевим господарським судом не надано правової оцінки тому факту, що протягом цього строку стягувач не матиме можливості користуватися своїми грошовими коштами без отримання відповідної компенсації, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.02.2016 року у справі № 3-1276гс15, невиконання грошового зобовязання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобовязання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, за період такого розстрочення або відстрочення (при цьому, рішенням місцевого господарського суду від 14.12.2016 року стягнута, в тому числі, й заборгованість по сплаті відсотків).

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому цим кодексом та Законом України "Про виконавче провадження".

За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року).

За таких обставин, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для надання відстрочки виконання рішення (постанови) та, відповідно, вбачає підстави для скасування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення (пункт 2 частини 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи (пункт 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для скасування рішення (ухвали) суду першої інстанції та прийняття нового рішення.

Розглянувши клопотання Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду скарги апеляційний господарський суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки предметом розгляду апеляційної скарги є ухвала про відстрочку виконання рішення (постанови) про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто заборгованості яка вже стягнута в судовому порядку. Крім того, переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду в апеляційному порядку апеляційний господарський суд надає оцінку наявності/відсутності підстав для надання розстрочки виконання рішення (постанови) станом на час прийняття оскаржуваної ухвали, в той час як результати переговорів будуть новими обставинами.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 600,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 101-105, 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року, прийняту за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови, у справі №904/8322/15 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року у справі №904/322/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" про відстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 року у справі № 904/8322/15 відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Проско Ресурси" на користь Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1 600,00 грн., про що видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Повна постанова складена 23.08.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя І.М. Кощеєв