ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2017р. Справа № 914/1311/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів», м.Львів

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Оланта», м.Житомир

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибко», м.Львів

до відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська палетна компанія», м.Полтава

про стягнення солідарно 2306475,42 грн.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник;

від відповідача-1 не зявився;

від відповідача-2 не зявився;

від відповідача-3 не зявився.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили. В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Оланта», до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибко» та до відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська палетна компанія» про стягнення солідарно 2306475,42 грн., з яких 1486983,33 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 803292,09 грн. заборгованість

по процентах, 15200,00 заборгованість по комісії та 1000,00 грн. заборгованість по комісії за зміну умов кредитного договору.

Ухвалою суду від 30.06.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 31.07.2017р. Ухвалою суду від 31.07.2017р. розгляд справи відкладено на 23.08.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі явку повноважних представників в судове засідання не забезпечили, вимог ухвал суду не виконали, причин неявки представників та невиконання вимог ухвал суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

У звязку з тим, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка представників відповідачів не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши доводи представника позивача, суд:

встановив:

11.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» (надалі банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оланта» (надалі позичальник) укладено генеральний договір кредитної лінії №13, відповідно до умов якого банк зобовязується відкрити позичальнику відкличну відновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором та додатковими договорами до нього, а позичальник зобовязується повернути кредити, сплатити проценти та комісії за користування ними, а також сплатити інші платежі, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією становить 1300000,00 грн.

Процентна ставка становить 28% річних (п.2.1.3. договору).

Порядок зменшення максимального ліміту заборгованості за кредитною лінією передбачено п.2.1.6. договору.

Види та розміри комісії передбачено п.4.1. договору.

Відповідно до п.4.2. договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 днів у році), за ставкою, визначеною п.2.1.3. цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаному у додатковому договорі до генерального договору кредитної лінії.

Згідно із п.5.1. договору позичальник зобовязаний повернути банку кредит/кредити у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором і додатковими договорами.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що повернення кредитів, сплата процентів та інших платежів за цим договором може здійснюватися третіми особами, в тому числі, але не виключно, поручителями.

Між сторонами також було укладено ряд додаткових договорів до генерального договору кредитної лінії №13 від 11.07.2013р., якими змінювались умови вказаного договору.

Слід зазначити, що відповідно до додаткового договору від 30.05.2014р. сторони погодили, що заборгованість позичальника перед банком становить 1486983,33 грн., що складається з 1300000,00 грн. заборгованості по поверненню суми отриманих кредитних коштів та 186983,33 грн. заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до п.2 вказаного додаткового договору сторони погодили, що зазначена вище заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами долучається до суми заборгованості по поверненню отриманих кредитних коштів і переводиться в основне зобовязання кредит, сума якого становить 1486983,33 грн.

Як зазначає позивач, він належним чином виконував умови кредитного договору та додаткових договорів до кредитного договору, однак відповідач-1 в порушення умов договору не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти за користування кредитними коштами, а також не сплатив комісії що передбачені кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 2306475,42 грн., з яких 1486983,33 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 803292,09 грн. заборгованість по процентах, 15200,00 заборгованість по комісії та 1000,00 грн. заборгованість по комісії за зміну умов кредитного договору.

Судом також встановлено, що 11.07.2013р. між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» (банк, кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Оланта» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рибко» (поручитель) укладено договір поруки №3, а між Публічним акціонерним товариством «Акціонерно-комерційний банк «Львів» (банк, кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «Оланта» (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська палетна компанія» (поручитель) укладено договір поруки №2.

Відповідно до договорів поруки, поручителі зобовязуються відповідати перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за генеральним договором кредитної лінії №13 від 11.07.2013р., зі всіма змінами та доповненнями до нього, укладеним між позичальником та кредитором, в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок).

Пунктом 2.5. договорів поруки передбачено, що поручителі та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Враховуючи наведене позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути солідарно з відповідачів 2306475,42 грн., з яких 1486983,33 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 803292,09 грн. заборгованість по процентах, 15200,00 заборгованість по комісії та 1000,00 грн. заборгованість по комісії за зміну умов кредитного договору.

Відповідачі проти позову не заперечили, відзив на позовну заяву не подали.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст.345 ГК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи 11.07.2013р. між позивачем та відповідачем-1 укладено генеральний договір кредитної лінії №13, відповідно до умов якого позивач зобовязується відкрити відповідачу-1 відкличну відновлювальну кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості, в межах якої надавати йому кредити у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором та додатковими договорами до нього, а відповідач-1 зобовязується повернути кредити, сплатити проценти та комісії за користування ними, а також сплатити інші платежі, передбачені цим договором.

Факт отримання відповідачем-1 кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, а саме меморіальним ордером №TR.255639. від 12.07.2013р. на суму 1300000,00 грн.

Відповідач-1 своїх зобовязань за кредитним договором не виконав. Із поданого розрахунку позовних вимог у даній справі та поданих доказів вбачається, що у позичальника (відповідача-1) існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 2306475,42 грн., з яких 1486983,33 грн. заборгованість по основній сумі кредиту, 803292,09 грн. заборгованість по процентах, 15200,00 заборгованість по комісії та 1000,00 грн. заборгованість по комісії за зміну умов кредитного договору.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 11.07.2013р. між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-2 укладено договір поруки №3, а між позивачем, відповідачем-1 та відповідачем-3 укладено договір поруки №2.

В матеріалах справи містяться листи-вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, які надсилалися позивачем на адреси відповідачів. Докази отримання відповідачами вказаних листів-вимог також містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно із ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та умови договорів, дослідивши наявні в справі матеріали, перевіривши поданий розрахунок позовних вимог, суд вважає, що позовні про стягнення солідарно з відповідачів 1486983,33 грн. заборгованості по основній сумі кредиту, 803292,09 грн. заборгованості по процентах, 15200,00 заборгованості по комісії та 1000,00 грн. заборгованості по комісії за зміну умов кредитного договору є правомірними, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачами та підлягають задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми процесуального закону та як вбачається з матеріалів справи, відповідачами не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судових засідань.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням №359872 від 27.06.2017р. на суму 34597,15 грн.

Як передбачено частиною 6 статті 84 ГПК України, в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Суд вважає, що відповідно до норм ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оланта» (10005, м.Житомир, вул.Володимирська, 16, офіс 58, ідентифікаційний код 30650355), Товариства з обмеженою відповідальністю «Рибко» (79034, м.Львів, вул.Тернопільська, 42, ідентифікаційний код 36808229) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська палетна компанія» (36039, м.Полтава, вул.Лермонтова, 4, офіс 46, ідентифікаційний код 38177899) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, м.Львів, вул.Сербська, 1, ідентифікаційний код 09801,33 грн. заборгованості по основній сумі кредиту, 803292,09 грн. заборгованості по процентах, 15200,00 заборгованості по комісії та 1000,00 грн. заборгованості по комісії за зміну умов кредитного договору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оланта» (10005, м.Житомир, вул.Володимирська, 16, офіс 58, ідентифікаційний код 30650355) на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Львів» (79008, м.Львів, вул.Сербська, 1, ідентифікаційний код 09801546) судовий збір в розмірі 34597,13 грн.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили, в порядку ст.116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93 ГПК України.

В судовому засіданні 23.08.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 28.08.2017 р.

Суддя Гоменюк З.П.