ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа № 922/4695/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

секретар судового засідання - Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Зубрич Д.О., за довіреністю б/н від 03.01.2017 року.

відповідача - ОСОБА_2 - ФОП (паспорт НОМЕР_1); ОСОБА_3 за довіреністю б/н від 25.01.2017 року.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (вх. №1477 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 18 квітня 2017 року по справі № 922/4695/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 32450,75 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» (позивач по справі) звернулося до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (відповідач по справі) з позовом про стягнення 32450,75 грн. основного боргу за договором на послуги з постачання природного газу за регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-8758 від 20.12.2012.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.04.2017 по справі №922/4695/16 (головуючий суддя Хотенець П.В., судді: Калантай М.В., Светлічний Ю.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" 32450,75 грн. основного боргу та 1378,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.04.2017 по справі №922/4695/16, та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз" у поясненні по справі зазначило, що оскаржуване рішення прийняте без порушення норм матеріального та процесуального права, з доведеністю обставин, що мають значення для справи, та з відповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

20.12.2012 між ПАТ «Харківміськгаз» (позивач по справі, постачальник) та ФО-П ОСОБА_2 (відповідач по справі, споживач) було укладено договір на послуги з постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-8758, за умовами якого постачальник зобов'язався надати послуги з постачання природного газу споживачу в обсягах і порядку, передбачених, договором для забезпечення потреб споживача, а останній зобов'язався оплатити вартість газу у розмірах, строках і порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Обсяги та умови постачання сторони визначили в розділі 2-му договору. Так, відповідно до п.п. 2.6 договору послуги постачання газу документально оформлюються підписаними сторонами актами приймання-передачі газу, що оформлюються згідно з даними вузлів обліку, визначених в додатку 1 до договору.

Постачальник до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірника акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника, як це визначено у пункті 2.7.

Відповідно до п. 2.8 договору споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання протягом 2-х робочих днів з дати одержання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання встановлюється відповідно до даних постачальника (п.п. 2.8.2.).

При цьому, згідно з пунктом 2.9 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Також сторони домовились, що даний договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.п. 10.1.1 договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2 (п. 4.6 договору).

Крім того, 27.01.2014 між тими ж сторонами була підписана Технічна угода про порядок організації обліку природного газу при його транспортуванні газорозподільними мережами, відповідно до умов якої ПАТ «Харківміськгаз» зобов'язався здійснювати транспортування природного газу газорозподільними мережами до місця передачі ФОП ОСОБА_2 на вході у газову мережу, а остання зобов'язалася прийняти природний газ та виконувати інші обов'язки, передбачені цією Технічною угодою.

Так, відповідно до пункту 3.3 згаданих Технічних умов для визначення об'єму протранспортованого споживачу газу приймаються дані комерційного вузла обліку газу позивача, у разі відсутності вузла обліку газу у позивача приймаються дані комерційного вузла обліку газу відповідача. Показники комерційного вузла обліку газу є обов'язковими як для позивача так і для відповідача і є відправними для складання актів наданих послуг з транспортування.

Відповідно до пункту 3.3.2 Технічної угоди при тимчасовій відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт), непридатності до застосування (несправності ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу), порушення пломб на приладах комерційного вузла обліку проводиться перерахунок об'єму протранспортованого газу.

Відповідальність за належний та технічний стан комерційних вузлів обліку газу, за своєчасну повірку ЗВТ, а також за цілісність встановлених пломб несуть власники цих комерційних вузлів обліку газу згідно з чинним законодавством України.

Також, матеріалами справи підтверджується, що 14.05.2015 була проведена повірка ЗВТ, який був встановлений у приміщенні відповідача, за результатами якої ДП «Харківстандартметрологія» була видана довідка про непридатність засобу вимірювальної технічки №ИСБ103Б від 14.05.2015 (а.с. 67).

Зазначена довідка стала підставою для виконання підприємством позивача 03.06.2015 технічного розрахунку за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання на підприємстві ФОП ОСОБА_2 з 08.05.2015 о 14-00 по 20.05.2015 о 16-00 в розмірі 2 784,00 м.куб., відповідно до пунктів 5.12 та 5.13 Правил обліку природного газу.

За твердженнями позивача, ним належним чином виконувалися прийняті на себе зобов'язання, надаючи послуги з постачання природного газу відповідачу, однак ФОП ОСОБА_2 розрахунки за надані послуги здійснювала несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушувала суттєві умови договору.

У березні - травні 2015 відповідачу було надано послуги з постачання газу у кількості 3,534 тис.м.куб на суму 33578,29 грн., але остання за отриманий природний газ розрахувалася частково, сплативши лише 1127,54 грн., в зв'язку з чим у відповідача перед позивача утворилась заборгованість у розмірі 32450,75 грн.

14.12.2016 підприємство позивача ПАТ «Харківміськгаз» своїм листом за №03/12/2939 направило на адресу відповідача два примірники Акту приймання-передачі газу за березень-травень 2015 року, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Проте, відповідач один примірник акту, підписаний зі свого боку, не повернув, письмової обґрунтованої відмови від підписання не надав, що стало підставою вважати підписаним Акт приймання-передачі газу за березень - травень 2015 року обома сторонами.

В зв'язку з тим, що заборгованість в розмірі 32450,75 грн. до теперішнього часу не сплачена ФОП ОСОБА_2 підприємству позивача, ПАТ «Харківміськгаз» був змушений звернутися до господарського суду Харківської області за захистом своїх порушених прав із позовною заявою про стягнення суми заборгованості, яка була задоволена господарським судом.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, враховуючи підстави та предмет позову, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення позову, зважаючи на наступні підстави.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи приписи зазначених норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивач, взяті на себе зобов'язання за основним договором виконав належним чином та поставив природний газ у обсягах та порядку визначених основним договором. Також, позивач 14.12.2016 листом направив на адресу відповідача два примірники Акту приймання-передачі газу за березень-травень 2015 року, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника. Відповідач же своїми діями, а саме: неповерненням підписаного примірнику Акту та ненаданням своєчасної письмової обґрунтованої відмови від підписання, погодився із нарахуваннями, визначеними в даних актах приймання-передачі на загальну суму 33578,29 грн.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на момент відправлення позивачем листа із примірниками актів приймання-передачі за березень-травень 2015 року її не було в країні і 01.02.2017 нею було подано в письмовій формі мотивовану відмову від підписання актів приймання-передачі газу, чим відповідач виконала вимоги пункту 2.8 договору №2013/ТП-ПР-8758 від 20.12.2012.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не може взяти до уваги такі посилання відповідача, адже відсутність відповідача в країні не звільняє його від обов'язку належного виконання умов договору. Крім того, мотивована відмова від підписання актів приймання-передачі газу складена лише 01.02.2017, що суперечить підпункту 2.8.2 договору, яким сторони визначили, що у випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання протягом 2-х робочих днів з дати одержання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання встановлюється відповідно до даних постачальника.

Також слід зазначити, ФОП ОСОБА_2 в своїй апеляційній скарзі не погоджується із об'ємами спожитого газу березні-квітні 2015 року, а наданий представником відповідача технічний розрахунок є невірним.

Взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу регламентують Правила обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 67/11941 від 26.01.2006.

Так, згідно пункту 5.13 згаданих Правил обліку газу, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках: тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт); непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу; наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Згідно довідки ДП «Харківстандартметрологія» від 14.05.2015 засіб вимірювальної техніки, що був встановлений у приміщенні відповідача, був визнаний непридатним.

Якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопламбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача (п 5.13.2 Правил).

Так, вказані нарахування регламентовано Правилами користування природним газом для юридичних осіб, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №1181 від 13.09.2012 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України №1715/22027 від 11.10.2012.

Згідно пункту 3.12.4 Правил користування газом, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюється газорозподільним/газотранспортним підприємством за показами дублюючого вузла обліку, а у разі відсутності дублюючого вузла обліку - за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання (до якого здійснюється газопостачання) з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Відповідно до пункту 3.3.9 Технічної угоди, укладеної між сторонами по справі, визначений за допомогою вузла обліку газу об'єм поданого газу вважається не дійсними та проводяться перерахунки об'єму даного газу.

Таким чином, з огляду на наведене, позивач провів технічний розрахунок споживання природного газу неопломбованим газовим обладнанням у відповідності до норм чинного законодавства, якими регламентуються взаємовідносини під час передачі з газорозподільних мереж споживачам природного газу.

Щодо тверджень відповідача про проведення 28.01.2015 оплати за договором №2013/ТП-ПР-8758 двома квитанціями по 3500,00 грн., то з цього приводу колегія суддів зазначає, що з копій квитанцій №k27/S/20 та №k27/S/21, наданих позивачем до матеріалів справи, вбачається, що дані платежі проведено через ПАТ «Комерційний банк «Надра». Позивач же в свою чергу зазначає, що згадані грошові суми не отримав, посилаючись на те, що ПАТ «Комерційний банк «Надра» 06.02.2015 було визнано неплатоспроможним і до нього була введена тимчасова адміністрація.

Згідно оголошення від 05.05.2015 про ліквідацію відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 №113, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Надра».

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що відповідач доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 32450,75 грн. ані в суд першої інстанції ані в суд апеляційної інстанції не надав. Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором у вищезазначеній сумі належним чином доведений, документально підтверджений, строк оплати товару, у відповідності до умов договору є таким, що настав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що наведені відповідачем доводи в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 18.04.2017 по справі №922/4695/16 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарсько процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18.04.2017 у справі № 922/4695/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.