ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Справа № 911/1198/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Про», м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форм Ко», Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 176 139 грн. 92 коп.

Суддя Мальована Л.Я.

Представники сторін:

позивач ОСОБА_1 (дов. б/н від 09.12.16);

відповідача не з'явився.

Обставини справи:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідач заборгованості у розмірі 176 139 грн. 92 коп.

24.05.2017 через канцелярію суду відповідач товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко", подав зустрічну позовну заяву до товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс Про про визнання недійсним Договору поставки № СД/62-16 від 10.08.2016 року, який прийнято судом для спільного розгляду з первісним позовом відповідно до ст. 60 ГПК України.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача вдруге в засідання суду не зявився, хоча про місце і час розгляду справи був належним чином повідомлений судом, подав до загального відділу суду клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з участю представника в судовому засіданні по іншій справі, яке судом відхилено з таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обовязок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

Враховуючи те, що незявлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

10.08.2016 року між ТОВ «Сервіс Про» та ТОВ «Фрам Ко» було укладено договір поставки № СД/62-16, відповідно до умов якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність покупця товари народного вжитку, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.3. договору покупець зобовязаний оплатити постачальнику повну ціну кожної поставленої по даному договору окремої партії товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Під «окремою партією товару» по даному договору сторони розуміють весь обєм (кількість) товару, переданого постачальником покупцю по одній окремій видатковій накладній.

Пунктом 2.4. договору передбачено, що оплата отриманого покупцем по даному договору товару розподіляється постачальником в наступному порядку: в першу чергу покупцем здійснюється оплата товару, отриманого покупцем по першій видатковій накладній, а далі по кожній наступній видатковій накладній, якщо інше не вказано покупцем в реквізитах платіжного документа.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 176 139 грн. 92 коп., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи, проте відповідач свої обовязки щодо оплати поставленого товару належним чином не виконав, в звязку з чим за останнім обліковується заборгованість в сумі 176 139 грн. 92 коп., з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 176 139 грн. 92 коп. є обґрунтованими, і тому підлягають задоволенню.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у зустрічній позовній заяві про визнання недійсним Договору поставки № СД/62-16 від 10.08.2016 року.

Суд, розглянувши докази наявні в матеріалах справи, а також заслухавши пояснення позивача, встановив, що позовні вимоги по зустрічному позову не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач за зустрічним позовом, як на підставу заявленого позову, посилається на відсутність у спірному договорі істотних умов, а саме: предмета, його кількості, якості і ціни.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як слідує зі змісту спірного договору, а саме п. 1.2 відповідного правочину, сторони погодили найменування, ціну, кількість, асортимент товару, що поставляється постачальником покупцю по даному договору, обговорюються в видаткових накладних, які погоджуються сторонами перед поставкою та є невідємною частиною договору.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних ТОВ «Сервіс Про» передано, а ТОВ «Фрам Ко» прийнято товар у кількості та за ціною, що визначені у вищенаведених накладних.

Оскільки спірний договір та первинні документи, що посвідчують виконання такого договору, містять, зокрема, відомості щодо предмету купівлі-продажу - найменування товару, його кількості та ціни, суд дійшов висновку про необґрунтованість посилань позивача за зустрічним позовом на недійсність спірного договору поставки з огляду на відсутність у ньому істотних умов.

Приписами ст.ст. 32-36 ГПК України унормовано, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Однак, належних та допустимих доказів, що підтверджували б викладенні у зустрічному позові обставини не надано.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами покладених в основу обґрунтування позову обставин, наявність яких є необхідною умовою для визнання правочину недійсним з підстав ст. 203 та ст. 215 ЦК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічної позовної вимоги ТОВ "Фрам Ко" про визнання Договору поставки № СД/62-16 від 10.08.2016 року недійсним.

Витрати по сплаті судового збору за первісним позовом, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача за первісним позовом.

Витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом, відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються судом на позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фрам Ко (08131, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 114, код 39443405) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Про» (49127, м. Дніпро, вул. Автопаркова, буд. 1, каб. 102А, код 39200703) 176 139 (сто сімдесят шість тисяч сто тридцять девять) грн. 92 коп. боргу, 2 642 (дві тисяч шістсот сорок дві) грн. 10 коп. судового збору.

3. В позовних вимогах за зустрічним позовом відмовити в повному обсязі.

Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Л.Я. Мальована