КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

21.08.2017 Справа №910/28256/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Яковлєва М.Л.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БАШТА-2007", Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" на постанову Господарського суду міста Києва від 30.03.2017

у справі № 910/28256/15 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою ТОВ "БУДХАУС"

до ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017р. припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1"; припинено повноваження розпорядника майна ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" арбітражного керуючого Дерлюка Василя Дмитровича; визнано ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" арбітражного керуючого Дерлюка Василя Дмитровича.

Не погоджуючись з постановою суду, ТОВ "БАШТА-2007", ТОВ "БУДХАУС" та ТОВ "Каховка "Маркет" подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати постанову господарського суду міста Києва від 30.03.2017р., відсторонити від виконання обов'язків арбітражного керуючого Дерлюка В.Д., визначити кандидатуру арбітражного керуючого у справі про банкрутство ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" із застосуванням автоматизованої системи та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БАШТА-2007", Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" залишено без задоволення, постанову Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 у справі № 910/28256/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2017 касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017 по справі № 910/28256/15 скасовано; справу направлено на новий апеляційний розгляд до Київського апеляційного господарського суду, в іншому складі суду.

17.08.2017 разом з супровідним листом Вищого господарського суду України від 10.08.2017 № 04-22/417 справа надійшла до Київського апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 17.08.2017 для розгляду апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "БАШТА-2007", Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" сформовано склад колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий суддя, судді: Кропивна Л.В., Яковлєв М.Л.

Під час попередньої підготовки справи до розгляду, колегією суду встановлено обставини, які виключають можливість участі головуючого суддів Верховця А.А. у розгляді даної справи.

Так, постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016 у справі № 910/28256/15 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.11.2016 у даній справі (у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сотніков С.В., судді: Верховець А.А., Доманська М.Л.); справу направлено на новий судовий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншому складі суду.

Згідно ст. 20 ГПК України суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами.

При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

В зв`язку з чим, суддею Верховцем А.А. заявлено заяву про самовідвід від розгляду справи № 910/28256/15, яка мотивована наявністю обставин, які виключають можливість участі судді у розгляді даної справи, а також з огляду на наступне.

За змістом положень статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VІ: "Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ".

Згідно зі ст. 2-1 ГПК Ураїни у господарських судах функціонує автоматизована система документообігу, що забезпечує, зокрема, об'єктивний та неупереджений розподіл справ між суддями з додержанням принципів черговості та рівної кількості справ для кожного судді.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень. Справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів. Після визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи, внесення змін до реєстраційних даних щодо цієї справи, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду не допускається, крім випадків, установлених законом.

Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду.

У відповідності до ст.ст. 2-1, 20 ГПК України визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебуває у провадженні судді, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання, з урахуванням спеціалізації суддів. Порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленного ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, є підставою для відводу судді.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

У рішенні в справі "Занд проти Австрії" Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на склад колегії у кожній справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (заява №21722/11).

З наведеного вище вбачається, що склад колегії суддів було визначено із застосування автоматизованої системи документообігу за принципом вірогідності. Однак, передача апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "БАШТА-2007", Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Верховець А.А., суддів: Кропивної Л.В., Яковлєва М.Л., порушує зазначений принцип, що в свою чергу порушує вимоги встановлені законом, щодо розгляду справи судом.

Розглянувши заяву судді Верховця А.А. про самовідвід колегія суддів встановила наступне.

Частина 2 статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що за наявності підстав, викладених у ч. 1 вказаної статті, суддя повинен заявити самовідвід.

Самовідвід - особиста заява судді про усунення себе від участі у розгляді даної справи. Заявлення самовідводу є обов'язком судді, який він має виконати, як тільки йому стають відомі обставини, що є підставою для відводу, зазначені у ч. 1 даної статті.

Питання про відвід судді вирішується судом у нарадчій кімнаті. У такому ж порядку вирішується питання про самовідвід суддів. У разі колегіального розгляду справи винесенню ухвали може передувати відповідна письмова заява судді з наведенням мотивів самовідводу.

Форми заявлення самовідводу судді процесуальним законом не передбачені. Отже, достатнім є зазначення про це у відповідній ухвалі, винесеній згідно з частиною п'ятою статті 20 ГПК України та з урахуванням вимог статті 86 названого Кодексу.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Фельдман проти України", no. 76556/01 та 38779/04, від 08.04.2010, констатує, що Суд визнає, що у певних сферах може бути важко формулювати закони з високою чіткістю, а певний рівень гнучкості навіть може бути бажаним, щоб дати національним судам змогу застосовувати право у світлі своєї оцінки того, які заходи необхідні за конкретних обставин кожної справи. Логічним наслідком принципу загального застосування законів є те, що законодавчі акти не завжди є чітко сформульованими. Необхідність уникати надмірної жорсткості у формулюваннях та відповідати обставинам, що змінюються, означає, що багато законів неминуче мають більшою або меншою мірою нечіткі формулювання. Тлумачення та застосування таких актів залежить від практики.

У рішеннях Суду у справі "Шульга проти України", no. 16652/04 від 02.12.2010 та у рішенні Суду у справі "Білий проти України" no. 14475/03 від 21.10.2010 зазначено, що Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок, швидкими та ефективними.

А також, у рішенні Суду у справі "Олександр Волков проти України", no. 21722/11, від 09.01.2013, наголошено, що "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

Розглянувши подану суддею Верховцем А.А. заяву про самовідвід, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки вищенаведене унеможливлює подальший розгляд справи № 910/28256/15 у даному складі суддів.

Розглянувши подану суддею Верховцем А.А. заяву про самовідвід з підстав зазначених вище, колегія суддів дійшла висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки вищенаведене унеможливлює подальший розгляд справи № 910/28256/15 у даному складі суддів.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 ГПК України у разі задоволення відводу (самовідводу) одному з суддів або всьому складу суду справа розглядається в тому самому господарському суді тим самим кількісним складом колегії суддів без участі відведеного судді або іншим складом суддів, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 2-1 цього Кодексу.

УХВАЛИВ:

1. Заяву судді Верховця А.А. про самовідвід у справі № 910/28256/15 задовольнити.

2. Матеріали справи №910/28256/15 передати для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою у відповідності до положень ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді Л.В. Кропивна

М.Л. Яковлєв