ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. Справа № 911/1429/17

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Пласт», Київська обл., Миронівський р-н, м. Миронівка
за участюПрокуратури Автономної Республіки Крим
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача:Кілеса П.В. - дов. від 12.12.2016 № 24, Гаврюшенко В.В. - дов. від 17.03.2017 № 11/17
відповідача:Пагер С.М. - адвокат
прокуратури:Фоменко Ю.С. - посв. від 29.03.2017 № 046428
суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - позивач) до Приватного акціонерного товариства «Пласт» (далі - відповідач), за участю Прокуратури Автономної Республіки Крим (далі - прокуратура) про визнання недійсним договору на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Пласт», як оператором спільної діяльності та Приватним акціонерним товариством «Пласт».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірний правочин був укладений відповідачем з перевищенням повноважень, однією й тією ж юридичною осою в своїх власних комерційних інтересах, всупереч інтересів позивача, у зв'язку з чим такий правочин повинен бути визнаний судом недійсним.

На адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача доказів, яке задоволено судом ухвалою господарського суду Київської області від 06.06.2017 у даній справі.

На адресу суду від відповідача надійшло клопотання про припинення провадження у справі, відповідно до якого він просить суд припинити провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, з мотивів того, що між сторонами у справі ніколи не існувало відносин спільної діяльності, а тому всі договори, що були укладені від імені спільної діяльності не мають юридичного значення, тобто позовні вимоги зводяться до визнання недійсним договору якого ніколи не існувало.

Положення п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Розглянувши подане клопотання суд зазначає таке.

Згідно положень ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на вказані положення законодавства та беручи той факт, що спірний правочин оспорює позивач, його недійсність прямо не встановлена законом, він не визнаний судом недійсним то у суду відсутні підстави припинити провадження у даній справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, визнання недійсним основного договору про спільну діяльність не свідчить про автоматичну недійсність договорів укладених на підставі такого правочину.

З огляду на вказане суд відмовляє в задоволенні поданого відповідачем клопотання про припинення провадження у справі.

Присутні в судовому засіданні прокурор та представники позивача повністю підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити з мотивів викладених в позові.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечив з мотивів відсутності предмету спору у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Приватним акціонерним товариством «Пласт» (далі - сторона 1) та Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - сторона 2) було укладено договір про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14 (далі - договір), відповідно до умов якого сторони за даним договором зобов'язались спільно діяти без створення юридичної особи шляхом об'єднання своїх вкладів та зусиль в сфері видобутку постачання і транспортування нафти, газу і газового конденсату для досягнення спільних господарських цілей (п. 1.1 договору).

Оператором за даним договором є Приватне акціонерне товариство «Пласт», який в рамках договору про спільну діяльність діє без окремої довіреності, в межах повноважень, наданих цим договором, та економічною доцільністю.

Згідно з п. 2.2 договору спільна діяльність буде здійснюватися відповідно до Програми спільної діяльності та бюджету спільної діяльності, в яких сторони визначатимуть детальний зміст, порядок, строки та інші умови спільної діяльності.

Відповідно до п.п. 3.1-3.3 договору для загального керівництва спільною діяльністю, координації спільних дій сторін та вирішення найважливіших питань сторони утворюють Комітет з управління спільною діяльністю (далі - комітет з управління), до складу якого входять: три представника від сторони 1 та представника від сторони 2. Кожен представник має 1 голос. Формою роботи Комітету з управління є засідання.

Як передбачено підпунктами 3.6.3, 3.6.4 пункту 3.6 договору до компетенції комітету з управління належить прийняття таких рішень: щодо розподілу прибутку та покриття збитків від спільної діяльності та контроль за його виконання; розпорядження спільним майном, яке є внеском учасників в спільну діяльність.

Пунктами 3.10.1, 3.10.4, 3.10.5 договору до обов'язків оператора віднесено: організація та виконання програми спільної діяльності; здійснення постійного контролю за технологічним режимом експлуатації свердловин та технологічних заходів по обслуговуванню свердловин, необхідних для їх нормального технологічного використання; забезпечення безпечного режиму експлуатації свердловин, дотримання правил охорони праці, правил охорони надр та інших вимог чинного законодавства, пов'язаних з експлуатацією свердловин.

Відповідно до п. 4.1 договору для досягнення цілей, що є предметом цього договору, учасники роблять внески в спільну діяльність в формі грошей, майна, права користування майном, професійних і інших знань, навичок і умінь, а також ділової репутації та ділових зв'язків.

Згідно п. 4.2 договору сторона 1 - ПрАТ «Пласт» вносить у спільну діяльність грошовий внесок, вартість якого в період дії цього договору на цілі спільної діяльності становить 71640000 грн.

Сторона 2 - ПАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» вносить у спільну діяльність право користування об'єктами Архангельського газового родовища - виробничий комплекс «Блок-конструктор-1», виробничий комплекс «Центральна технологічна платформа - 7», а також право користування об'єктами Стрілкового газового родовища (перелік основних засобів, які увійшли до складу виробничих комплексів згідно зі звітом про проведення незалежної оцінки ринкової вартості права користування, виконаної суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Підприємство «Северін- Консалтінг» станом на 03.03.2014. Вартість внеску сторони 2 в період дії даного договору на цілі спільної діяльності становить 47760000 грн. (п. 4.3 договору).

Відповідно до п. 5.3 договору користування та розпорядження спільним майном здійснюється оператором у порядку, визначеному у програмі спільної діяльності та цьому договорі.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє 10 років (п. 9.1 договору).

Сторони погодили програму робіт спільної діяльності по експлуатації об'єктів ЦТП-7 та БК-1 Архангельського ГР та МСП-112, МСП-115, ПЗВ-З Стрілкового ГР, в якій встановили види та строки виконання робіт.

Рішенням господарського суду Київської області від 14.06.2017 у справі № 911/639/17 за позовом Заступника Генеральної прокуратури України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», Приватного акціонерного товариства «Пласт» про визнання недійсним договору, позовні вимоги задоволені повністю. Визнано недійсним договір про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Приватним акціонерним товариством «Пласт». Також розподілені судові витрати. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Зазначеним судовим рішенням, зокрема, встановлено, що договір про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, укладений між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Приватним акціонерним товариством «Пласт» не спрямований на досягнення встановленої ним спільної мети, оскільки ПрАТ «Пласт» в порушення своїх зобов'язань та цілей договору грошовий внесок, вартість якого становив 71640000,00 грн., не здійснив, внесок у спільну діяльність здійснено лише в сумі 1000000 грн., що свідчить про відсутність у ПрАТ «Пласт» наміру діяти спільно шляхом об'єднання зусиль сторін для досягнення мети договору. ПрАТ «Пласт» не докладаючи жодних зусиль, як оператор спільної діяльності фактично заволоділо, користувалось і отримувало корисні властивості переданого Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» у спільну діяльність свого внеску у вигляді права користування родовищами, на власний розсуд і на власні цілі.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішень Європейського суду з прав людини у справах: Совтрансавто-Холдінг проти України № 48553/99 від 25.07.2002, Україна-Тюмень проти України № 22603/02 від 22.11.2007, Брумареску проти Румунії № 28342/95 28.10.1999, одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

У відповідності до п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Між Приватним акціонерним товариством «Пласт», як оператором спільної діяльності по договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14 та Приватним акціонерним товариством «Пласт» було укладено спірний договір на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2 (далі - договір на виконання робіт), відповідно до умов якого підрядник зобов'язався з власних матеріалів виконати роботи по технічній експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР, в т.ч. свердловин, право користування якими передається в спільну діяльність, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити їх (п. 1.1 договору на виконання робіт).

Даний договір укладено з метою реалізації договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, який укладений між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Приватним акціонерним товариством «Пласт».

Відповідно до п. 2.1 договору на виконання робіт в редакції додаткової угоди від 29.09.2015 № 2 до договору вартість робіт по даному договору визначається на основі протоколу погодження договірної ціни (додаток № 1) та встановлюється з розрахунку на одиницю товарної продукції (природний газ), переданої замовнику. Приблизна вартість робіт, на строк дії договору, складає 47972950 грн., крім того ПДВ 20% складає 9594590 грн. Разом з ПДВ приблизна вартість робіт на строк дії договору складає 57567540 грн. Остаточна вартість виконаних підрядником робіт по договору визначається на основі підписаних сторонами актів прийому-передачі продукції та актів прийому-передачі виконаних робіт.

Даний договір діє по 31.12.2017, а в частині передачі товарної продукції (природний газ) та проведення розрахунків за неї - до повного виконання зобов'язань сторонами по даному договору (п. 8.2 договору на виконання робіт в редакції додаткової угоди від 24.12.2015 № 3 до договору).

Звертаючись з даним позовом позивач зазначає, що спірний правочин укладений Приватним акціонерним товариством «Пласт» без відома позивача, з перевищенням наданих повноважень, оскільки його укладення не було передбачено програмою робіт спільної діяльності та бюджетом спільної діяльності за договором про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14. Спірний договір на виконання робіт укладений лише з метою отримання відповідачем власної вигоди (задоволення його комерційних інтересів), а його реалізація має наслідком зменшення розміру прибутку спільної діяльності, а відтак зменшення частки прибутку, яка належить позивачу. Уклавши спірний договір, відповідач розпоряджався грошовими коштами, що надходили на рахунок спільної діяльності від продажу природного газу та здійснював відрахування частини грошових коштів, які є доходами від спільної діяльності самому собі, як виконавцю за спірним договором, внаслідок чого зменшувалась частка позивача від прибутку спільної діяльності на суму, яку відповідач вносив до оборотно-сальдової відомості та іншої фінансової звітності спільної діяльності, як витрати спільної діяльності. Про укладення спірного правочину у власних комерційних інтересах свідчить також те, що роботи, передбачені спірним договором дублюють обов'язки оператора за договором про спільну діяльність, які він повинен був виконувати без додаткової оплати.

На підтвердження перерахування відповідачем грошових коштів отриманих від спільної діяльності самому собі за виконання робіт по спірному договору до матеріалів справи надано банківську виписку.

Такі дії відповідача свідчать про те, що він отримував зі спільної діяльності прибуток, як сторона договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, частка якої становить 60%, а також як виконавець (підрядник) за спірним договором на виконання робіт, при цьому відповідний обов'язок щодо здійснення внеску в спільну діяльність ПрАТ «Пласт» у вигляді грошових коштів, не виконало.

Враховуючи, що спірний договір на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2 був укладений відповідачем з перевищенням повноважень та укладений однією й тією ж осою в своїх власних комерційних інтересах, всупереч інтересів позивача, останній просить суд визнати недійсним договір на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2, укладений між Приватним акціонерним товариством «Пласт», як оператором спільної діяльності та Приватним акціонерним товариством «Пласт».

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів (абз. 2, 3 підпункту 2.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року № 11).

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (абз. 4 підпункту 2.1 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29 травня 2013 року № 11).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Представництвом, відповідно до ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

У відповідності до ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 № 11 у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Спірний договір на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112, МСП-115, ПЗВ-Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2, укладений в порушення ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України, оскільки оператор діяв як представник обох учасників спільної діяльності (ПрАТ «Пласт» зокрема) і уклав договір із ПрАТ «Пласт» у своїх комерційних інтересах. Укладення вказаного договору на виконання робіт не передбачено Програмою робіт спільної діяльності, Бюджетом спільної діяльності, та не погоджено з Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз». Як наслідок укладення такого правочину призвело до необґрунтованих завищених витрат спільної діяльності.

ПрАТ «Пласт» отримало зі спільної діяльності прибуток, як сторона договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, частка якої становила 60%, а також як виконавець (підрядник) за договором на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112, МСП-115, ПЗВ-Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2. Внаслідок відрахування ПрАТ «Пласт» частини грошових коштів, які є прибутком від спільної діяльності, самому собі як виконавцю за договором від 10.05.2014 № 71/2, укладеним без відома Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз», зменшувалась сума прибутку ДАТ «Чорноморнафтогаз» від спільної діяльності.

Враховуючи, що спірний договір укладений всупереч положень ч. 3 ст. 238 Цивільного кодексу України, оскільки вчинено однією й тією ж юридичною осою в своїх власних комерційних інтересах, всупереч інтересам позивача від імені якого, зокрема, відповідач діяв та з огляду на те, що спірний правочин вчинявся з метою реалізації договору про спільну діяльність від 05.03.2014 № 272-14, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» та Приватним акціонерним товариством «Пласт», який в свою чергу визнано недійсним в судовому порядку, суд дійшов висновку, що спірний правочин підлягає визнанню недійсним.

З огляду на зазначене, суд задовольняє вимогу позивача про визнання недійсним договору на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Пласт», як оператором спільної діяльності та Приватним акціонерним товариством «Пласт» з огляду на її доведеність та обґрунтованість та визнає зазначений договір недійсним.

Заперечення відповідача проти позову, які полягають в відсутності предмету спору, оскільки спірний договір укладений на виконання договору про спільну діяльність, який в судовому порядку визнаний недійсним і відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, судом відхиляються та не приймаються до уваги при вирішенні спору, позаяк, спірний правочин оспорюється позивачем, а в силу положень ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та на час розгляду справи він не визнаний судом недійсним.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 1291 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір на виконання робіт з технічної експлуатації виробничих об'єктів МСП-112; МСП-115, ПЗВ-3 Стрілкового ГР від 10.05.2014 № 71/2, укладений між Приватним акціонерним товариством «Пласт» (08800, Київська обл., Миронівський район, м. Миронівка, вул. Леніна, 48, ідентифікаційний код 25168700), як оператором спільної діяльності та Приватним акціонерним товариством «Пласт» (08800, Київська обл., Миронівський район, м. Миронівка, вул. Леніна, 48, ідентифікаційний код 25168700).

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (08800, Київська обл., Миронівський район, м. Миронівка, вул. Леніна, 48, ідентифікаційний код 25168700) на користь Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 26, офіс 505, ідентифікаційний код 00153117) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Суддя Ю.В. Подоляк

Дата підписання рішення 06.09.2017.