ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017р. Справа № 914/1133/17

Розглянувши матеріали справи

За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,с.Гірне

до відповідача: Стрийська міська рада, м. Стрий

про визнання права користування земельною ділянкою площею 0,126 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

В судове засідання з'явились:

від позивача: Марочканич М.О. представник за довіреністю

від відповідача : не з'явився

суддя Березяк Н.Є.

при секретарі Кравець О.І.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: на розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Стрийської міської ради про визнання права користування земельною ділянкою площею 0,126 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на умовах договору оренди землі, від 15.10.2008 року , зареєстрованого у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис 18.12.2008 року за № 95.

В судових засіданнях представник позивача свої позовні вимоги підтримав з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та матеріалах справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що на спірній земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна - магазин, який позивачка придбала 04.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу №2351 від 04.12.2012 року. Спірна земельна ділянка була передана в оренду попереднім власникам об'єкту нерухомості на підставі договору оренди від 04.03.2010 року. Як стверджує позивачка, вона неодноразово зверталась про внесення змін в договір оренд земельної ділянки в частині орендаря, проте відповідач відмовив у внесенні змін до договору оренди, чим заперечує її право користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їй на праві власності об'єкт нерухомості. З огляду на наведене, позивачка просить визнати за нею право користування спірною земельною ділянкою на умовах договору оренди з попередніми орендарями і власниками об'єкту нерухомості.

Представник Стрийської міської ради проти доводів позовної заяви заперечує з підстав і мотивів, викладених у відзиві. В обґрунтування своїх заперечень посилається на порядок передачі земельних ділянок в оренду. При цьому, відповідач не заперечує того факту, що до нового власника нерухомого майна переходить право користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього власника нерухомого майна, однак це право повинне бути переоформлене з новим власником в порядку встановленому чинним законодавством.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, викладених в ухвалах суду.

28.08.2017 року в судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав повністю.

В судове засідання 28.08.2017 року відповідач участь свого представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, суд вважає за можливе розглянути спір без участі представника відповідача з врахуванням його позиції, та наданих пояснень в попередніх судових засіданнях.

28.08.2017 року в судовому завданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

04.12.2012 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі по тексту - Продавці) та ОСОБА_1 (далі по тексту - Покупець) укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва (далі по тексту - Договір купівлі-продажу), відповідно до п.1. котрого Продавці продали, а Покупець купила магазин, незавершений будівництвом, готовністю 53%, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,0126га, цільове призначення якої - землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер НОМЕР_1. Договір купівлі-продажу зареєстровано в реєстрі за №2351.

Право власності на об'єкт нерухомого майна - будівля магазину, з реєстраційним номером 112, зареєстровано 21.11.2016 року, номер запису про право власності - 17601765, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №80763246 від 20.02.2017 року.

15.10.2008 року між Стрийською міською радою (далі по тексту - Орендодавець) та підприємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі по тексту - Орендарі) було укладено договір оренди землі(далі по тексту - Договір оренди землі), відповідно до п.1. якого Орендодавець на підставі рішення XVIII сесії V демократичного скликання Стрийської міської ради від 23.09.2008 року за №310 надав в платне користування терміном на три роки земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, площею 0,0126га, яка знаходиться в м. Стрий на куті вул. Б. Хмельницького та вул. Зелена.

Вищевказаний договір оренди землі зареєстрований у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.12.2008 року за №95.

04.03.2010 року між Стрийською міською радою та підприємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі (далі по тексту - Угода про внесення змін), відповідно до п.1. якої внесено зміни до п.8. договору оренди землі за №04:08:444:00095 від 18.12.2008 року в частині терміну надання земельної ділянки і викласти його в такій редакції: «Договір укладено на 10 років по 23.09.2018 р. (у разі укладення договору оренди землі ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його». Інші умови вищевказаного договору лишаються незмінними і сторони підтверджують щодо них свої зобов'язання (п.2. Угоди про внесення змін).

Зазначену вище угоду зареєстровано у Стрийському міському відділі Львівської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 08.07.2010 року за №41.

11.07.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою б/н від 08.07.2016 року, в якій, у зв'язку із набуттям права власності на магазин, що розташований на земельній ділянці, котра є об'єктом Договору оренди землі, просив підписати додаткову угоду про заміну сторони в Договорі оренди землі.

Проте, як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем відмовлено в укладенні вищевказаної додаткової угоди.

Вважаючи відмову відповідача незаконною, позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2016 року у справі №914/2355/16 в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивач не є стороною договору, в який просив внести зміни.

Як стверджує позивач, він неодноразово звертався до Стрийської міської ради про внесення змін в договір оренди, проте відмовляючи в укладенні змін до договору оренди Стрийська міська рада заперечує його право користування спірною земельною ділянкою, що стало підставою звернення з позовом про визнання права користування спірною земельною ділянкою на умовах договору оренди, укладеного між відповідачем та попередніми власниками об'єкту нерухомості.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного:

Згідно зі ст.2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України та ст.1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що на підставі укладеного 15.10.2008 року договору оренди землі із змінами внесеними додатковою угодою від 04.03.2010 року, Стрийською міською радою надано ОСОБА_3, ОСОБА_4 в платне користування терміном на три роки земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, площею 0,0126га, яка знаходиться в м. Стрий на куті вул. Б. Хмельницького та вул. Зелена.

На підставі Договору оренди землі, зареєстровано речове право ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме право оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №66965646 від 31.08.2016 року.

Як встановлено рішенням господарського суду Львівської області від 27.10.2016 року у справі № 914/2355/16 зазначений вище Договір оренди земельної ділянки станом на день прийняття рішення був дійсним, термін дії якого закінчується 23.09.2018 року.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Положеннями частинами 1, 2 статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З огляду на викладене, у випадку, коли право власності на нерухоме майно, яке розташовано на орендованій земельній ділянці, переходить від орендаря до іншої особи, договір оренди з попереднім власником нерухомого майна припиняється (аналогічна позиція викладена в постановах ВГСУ від 23.09.2015 року у справі №922/3386/14, від 22.09.2015 року у справі №922/2257/14).

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про оренду землі» до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Як вже зазначалося раніше, 04.12.2012 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва - магазин, незавершений будівництвом, готовністю 53%, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,0126га, цільове призначення якої - землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер НОМЕР_1, тобто розташований на земельній ділянці, що є об'єктом оренди за Договором оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Власником нерухомого майна - будівля магазину, загальною площею 128,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є позивач, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №80763246 від 20.02.2017 року, яка міститься в матеріалах справи. Датою державної реєстрації прав на нерухоме майно зазначено 21.11.2016 року.

Відповідно до п.2.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», якщо попередній власник житлового будинку (будівлі, споруди) користувався земельною ділянкою, на якій розміщено відповідне нерухоме майно на підставі договору оренди, новий власник може вимагати переоформлення права користування земельною ділянкою на своє ім'я в установленому законом порядку, в тому числі з додержанням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» і статті 125 ЗК України, яка пов'язує виникнення права на земельну ділянку з моментом державної реєстрації відповідного права.

До нового власника нерухомого майна переходить саме право на користування земельною ділянкою на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього власника нерухомого майна, тобто право користування земельною ділянкою повинно бути оформлено з новим власником нерухомого майна в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з приписами статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (абз.2 ч.2 ст.134 ЗК України).

Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» визначено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Станом на час розгляду даної справи позивач не надав суду доказів прийняття Стрийською міською радою, як компетентного органу щодо вирішення питання про передачу в оренду позивачу спірної земельної ділянки площею 0,0126га (кадастровий номер НОМЕР_1), відповідного рішення, як і не надав доказів звернення до відповідача у встановленому законом порядку про передачу йому спірної земельної ділянки в оренду та відмови відповідача в такій передачі.

До матеріалів справи позивачем долучено докази звернення позивача про внесення змін в Договір оренди земельної ділянки ( стороною якого він не є), укладеного між Стрийською міською радою та попередніми власниками об'єкту нерухомості.

З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання за позивачем права користування земельною ділянкою площею 0,0126 га; кадастровий номер% НОМЕР_1 ; за адресою : АДРЕСА_1 ( без належного оформлення такого права та його державної реєстрації) на умовах договору оренди землі від 15.10.2008 року (стороною якого він не є) є необґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Таким чином, як положеннями ст..ст.120,125 ЗК України, так і положеннями ст.7 Закону України «Про оренду землі» передбачено перехід права користування земельною ділянкою до нового власника об'єкту нерухомості, розташованого на ній, після державної реєстрації такого права у встановленому Законом порядку.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Керуючись 3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,82,84,85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів до Львівського апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.09.2017 року.

Головуючий суддя Березяк Н.Є.