ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2017 р.Справа № 923/560/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів М.А. Мишкіної, Л.О. Будішевської

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача не зявився, про день, час та місце апеляційного перегляду повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства ШАТО

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 25.07.2017 року про забезпечення позову

у справі №923/560/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Грін Тім

до Приватного підприємства ШАТО

про стягнення 2152281,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

19.06.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Грін Тім звернулось до місцевого господарського суду з позовом до Приватного підприємства ШАТО про стягнення 2152281,23 грн., а саме: 1050000,00 грн. основного боргу, 170538,90 грн. пені, 18769,26 грн. 3% річних, 912973,07 грн. штрафу.

Одночасно позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом накладання арешту на грошові кошти відповідача, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах в межах заявленої ціни позову - 2152281,23 грн.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 25.07.2017 року (суддя Задорожна Н.О.) заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено, накладено арешт на грошові кошти відповідача в межах заявленої ціни позову - 2152281,23 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач 10.08.2017 року звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати, у задоволенні заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 22.08.2017 року скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив ухвалу суду залишити без змін.

Відповідач надав заяву про розгляд апеляційної скарги за відсутністю його представника.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди тари для зберігання сільськогосподарської продукції від 26.08.2016 року №260816ОТ, укладеного між позивачем та відповідачем, у звязку з чим у останнього утворилась заборгованість, на яку позивачем нараховано пеню, 3 % річних та штраф, що загалом складає 2152281,23 грн.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач зазначив, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання господарського зобов'язання після пред'явлення вимоги та подання позовної заяви, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем. Крім того, позивач вказав про значну ціну позову.

Заперечуючи проти задоволення заяви, відповідач зазначив, що позивачем не доведено факту вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від виконання господарського зобов'язання та того, що його поведінка може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення. Відповідач відкрито здійснює господарську діяльність, має з позивачем тривалі господарські відносини. Арешт коштів, що обліковуються на його рахунках може призвести до дестабілізації діяльності товариства.

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач навів лише обґрунтування доводів по суті стосовно заявлених позовних вимог, зустрічного позову.

Забезпечення позову врегульовано розділом X Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ст. 66 розділу X ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (відповідачів), а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Ухвала про забезпечення позову виноситься в порядку, визначеному статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суддя дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановлені ухвали.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Таким чином, в ухвалі про вжиття заходів до забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову встановлено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За приписами п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

За змістом п.п. 7, 7.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову обираючи, який саме захід забезпечення позову слід застосовувати у тій чи іншій справі, господарський суд повинен виходити з такого. У позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає суті позовної вимоги і є розумним, обґрунтованим та адекватним, не має наслідку повного припинення господарської діяльності відповідача, має тимчасовий характер, гарантує можливість забезпечення існуючого між сторонами положення до винесення судового рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 105, 106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 25.07.2017 року про забезпечення позову у справі №923/560/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови складено 06.09.2017 року

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська