ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2017 р.Справа № 916/1362/17

За позовом: Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ілкмаркса 2-Б"

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС"; Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙТЕХСНАБ"

про визнання недійсним договору

Суддя Рога Н. В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 голова правління

ОСОБА_2 - на підставі довіреності від 04.07.2017 р.

Від відповідачів: не зявилися.

Суть спору: Позивач, Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку (далі-ОСББ) "Ілкмаркса 2-Б", звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) „ Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "СТРОЙТЕХСНАБ" про визнання недійсним договору № 01/25/08 від 25.08.2006р., укладеного між ТОВ "СТРОЙТЕХСНАБ" та ТОВ "Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС".

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на задоволенні позову.

Відповідач - ТОВ „ Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС про місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином, але, представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про поважність причин незявлення суд не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідач - ТОВ "СТРОЙТЕХСНАБ" про місце та дату судових засідань був повідомлений належним чином, але, представник відповідача в судові засідання не зявлявся, про поважність причин незявлення суд не повідомив, відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

За таких обставин, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників позивача , суд встановив:

25 серпня 2006р. між ТОВ „Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС (Управитель) та ТОВ „СТРОЙТЕХСНАБ (Замовник) був укладений Договір №01/25/08 (далі-Договір), згідно умов якого Управитель для надання житлово-комунальних послуг приймає в управління та забезпечує належну експлуатацію, якісне та своєчасне обслуговування перерахованого у п.1.2 майна, а Замовник створює відповідні умови користування майном та оплачує надані Управителем послуги. Перелік та характеристики майна: котельня, розташована у м. Одеса, вул. Паркова, 75-Б (перелік обладнання згідно Додатку №1, що є невід'ємною частиною цього Договору); котельня та насосна станція, розташована у м. Іллічівськ Одеської області, вул. К.Маркса, 2 (перелік обладнання згідно Додатку №2, що є невід'ємною частиною цього Договору); обладнання котельної, розташоване у м. Одеса, пров. Ген. Вишневського, 13/1 (перелік обладнання згідно Додатку №3, що є невід'ємною частиною цього Договору) (п.1.2 Договору).

Відповідно до ОСОБА_2 №1/2 прийому-передачі майна згідно Договору №01/25/08 від 25.08.2006р. ТОВ „СТРОЙТЕХСНАБ передає, а ТОВ „Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС" приймає зазначене майно, балансова вартість якого становить 1 851 940 грн. 86 коп.

Позивач у справі зазначає, що Договір №01/25/08 від 25.08.2006р. є підставою, за якою ТОВ „Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС" здійснює транзит води та стоків, які надаються ОСББ "Ілкмаркса-2Б". Саме на підставі цього Договору ТОВ „Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС" намагається здійснювати управління майном будинку та стягувати плату з мешканців будинку за транзит води та електроенергії, які подаються виробниками послуг (КП "Чорноморськводоканал" та Іллічівський ПАТ РЕМ ПАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" ) мешканцям 13 мікрорайону. У звязку з цим позивач вважає, що Договір порушує права та охоронювані законом інтереси позивача.

Позивач вважає, що даний Договір має бути визнаний судом недійсним, адже, оспорюваний договір фактично є договором управління нерухомим майном та відповідно до вимог ст.1031 Цивільного кодексу України в редакції, діючій на момент укладання даного Договору, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Також, згідно зі ст.1032 Цивільного кодексу України установник управління має бути власником переданого в управління майна. Документи, які б посвідчували право власності ТОВ "СТРОЙТЕХСНАБ" на майно, передане в управління, у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відсутні, а відтак, ТОВ "СТРОЙТЕХСНАБ" не є власником вказаного майна.

Позивач також зазначив, що відповідно до п.1.5 розділу I наказу Міністерства фінансів України від 09.12.2011р. №1588 "Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів", договір управління майном заноситься до Реєстру договорів управління майном. При цьому, п.1.7 цього наказу визначено, що управитель майна юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності та платником податку на прибуток та веде окремо від власного облік доходів та витрат від управління майном, що отримано ним в управління за договорами управління майном. Інформація щодо реєстрації договору в органах податкової служби відсутня.

З урахуванням зазначеного, позивач вважає, що Договір №01/25/08 від 25.08.2006р. суперечить вимогам законодавства, що відповідно до ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України є підставою для визнання такого договору недійсним.

Відповідачі своїм правом на захист у судовому порядку не скористалися.

Розглянув матеріали справи, на підставі норм чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку :

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. При цьому, відповідно до ст..1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності , мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

У п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними ( із змінами та доповненнями) зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За матеріалами справи, 25 серпня 2006р. між ТОВ „Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС (Управитель) та ТОВ „СТРОЙТЕХСНАБ (Замовник) був укладений Договір №01/25/08, згідно умов якого Управитель для надання житлово-комунальних послуг приймає в управління та забезпечує належну експлуатацію, якісне та своєчасне обслуговування перерахованого у п.1.2 майна, а Замовник створює відповідні умови користування майном та оплачує надані Управителем послуги. Перелік та характеристики майна: котельня, розташована у м. Одеса, вул. Паркова, 75-Б (перелік обладнання згідно Додатку №1, що є невід'ємною частиною цього Договору); котельня та насосна станція, розташована у м. Іллічівськ Одеської області, вул. К.Маркса, 2 (перелік обладнання згідно Додатку №2, що є невід'ємною частиною цього Договору); обладнання котельної, розташоване у м. Одеса, пров. Ген. Вишневського, 13/1 (перелік обладнання згідно Додатку №3, що є невід'ємною частиною цього Договору) (п.1.2 Договору).

Відповідно до ОСОБА_2 №1/2 прийому-передачі майна згідно Договору №01/25/08 від 25.08.2006р. ТОВ „СТРОЙТЕХСНАБ передає, а ТОВ „Компанія ЕЛІТКОМСЕРВІС" приймає зазначене майно, балансова вартість якого становить 1 851 940 грн. 86 коп.

Відповідно до ст. 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Визначення "управління багатоквартирним будинком" наводиться в пункті 8 частини першої статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" № 417-VIII. За законодавчим визначенням - це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов'язків співвласників, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Управитель багатоквартирного будинку - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб (п.2 ч.1 ст. 1 Закону № 417-VIII).

Згідно частини першої статті 11 вказаного Закону управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком.

Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст. 11 Закону N 417-VIII).

Крім того, спеціальним законом, який регулює надання житлово-комунальних послуг, є ОСОБА_3 України "Про житлово-комунальні послуги".

ОСОБА_3 до житлово-комунальних послуг відносить, зокрема, комунальні послуги; послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

За таких обставин, позивач помилково трактує правову природу спірного договору та невірно відносить його до договору управління нерухомим майном, оскільки такий договір є договором про надання послуг.

З урахуванням зазначеного, посилання позивача на те, що спірний договір у відповідності до положень ч. 2 ст. 1031 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладання договору, підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, є хибним.

Враховуючи наведене, на думку суду, відсутні підстави вважати, що наявні підстави для визнання недійсним Договору №01/25/08 від 25.08.2006р., укладеного між ТОВ „СТРОЙТЕХСНАБ та ТОВ „Компанія "ЕЛІТКОМСЕРВІС.

У відповідності до ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду. Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку "Ілкмаркса 2-Б" - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28 серпня 2017 р.

Суддя Н.В. Рога