УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

31.07.2017Справа № 910/12431/17

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву 1) ОСОБА_1; 2) товариства з обмеженою відповідальністю "СВІТ-СЕРВІС"

до товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС-ЦЕНТР"

треті особи: ОСОБА_2; ОСОБА_3

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю "Світ-Сервіс" звернулись з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр", за участю третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства від 28.05.2014р., оформленого протоколом № 37 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр" від 28.05.2014р.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що підставами для визнання рішення загальних зборів Товариства від 28.05.2014р., оформленого протоколом № 37 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр" від 28.05.2014р., є: порушення норм ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства" щодо порядку скликання загальних зборів учасників Товариства; порушенням норм ст. 60 Закону України "Про господарські товариства" щодо кворуму на загальних зборах учасників Товариства; порушення права голосування на загальних зборах учасників та висловлення окремої думки.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у прийнятті позовної заяви на підставі п. 2 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, так як заява не підлягає розгляду в господарських судах України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору.

Судом при вирішенні питання прийняття до розгляду поданого позову встановлено, що на даний час існує рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2015р. по справі №910/25157/15, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ-Сервіс до товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр", ", за участі за третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства від 28.05.2014р. та скасування протоколу № 37 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр" від 28.05.2014р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016р. рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2015р. по справі 910/25157/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.02.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2016р. та рішення господарського суду міста Києва від 23.11.2015р. по справі 910/25157/15 залишено без змін.

Як вбачається з судових рішень, прийнятих у справі № 910/25157/15, позовні вимоги були обґрунтовані тим, що скликання позачергових зборів учасників Товариства на 28.10.2014р. відбулося з порушенням ч. 5 ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", що є підставою для визнання їх недійсними, оскільки повідомлення про їх проведення Генеральний директор не направляв учасникам Товариства. У загальних зборах учасників Товариства, рішення яких оформлені протоколом № 37 від 28.05.2014, не брали участь учасники, що володіють 46,3 %, а протокол підписаний ОСОБА_1 від власного імені та від імені ТОВ "Світ-Сервіс" під тиском інших учасників пізніше. Тобто, під час проведення загальних зборів учасників Товариства був відсутній кворум, що є безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників відповідно до ст. 60 Закону України "Про господарські товариства". Крім того, позивач вказував на те, що у порядку денному загальних зборів учасників було питання про звільнення генерального директора Товариства за поданою заявою, втім Генеральний директор ОСОБА_1 заяву про звільнення її з посади не писала та до Товариства не подавала, що свідчить про недійсність прийнятого рішення зі вказаного питання.

Крім того, 12.05.2017р. до Господарського суду міста Києва через відділ діловодства від товариства з обмеженою відповідальністю "Світ-Сервіс" надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2015р. по справі №910/25157/15 за нововиявленими обставинами.

Заяву було мотивовано тим, що 05.05.2017р. ОСОБА_1 стало відомо, що за офіційним запитом слідчого Подільського районного управління поліції у м. Києві до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної Служби України, учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр" - громадянин ОСОБА_2 на час прийняття оспорюваного рішення був відсутній на території України. Тобто, фактично факт відсутності ОСОБА_2 в Україні в період з 26.05.2014р. по 01.06.2014р. є нововиявленою обставиною, яка свідчить про те, що 28.05.2014р. загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Центр" від 28.05.2014р. не проводились , а протокол №37 є сфальсифікованим, оскільки відомості викладені в ньому не відповідають дійсності.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 31.05.2017р., залишеної без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017р., відмовлено ТОВ "Світ-Сервіс" в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2015р. у справі №910/25157/15.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Отже, під час дослідження матеріалів позовної заяви судом встановлено, що спір у справі №910/25157/15 та за позовною заявою (вх. №12431/17) виник між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, що є підставою для відмови в прийнятті позовної заяви.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та товариству з обмеженою відповідальністю "Світ-Сервіс" у прийнятті позовної заяви.

Суддя А.І.Привалов