ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Справа № 918/54/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Ткаченко Н.Г., Удовиченка О.С.
розглянувши касаційні скаргиТОВ "Торговий дім "Насіння" та ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича
на постанову та постановуРівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 Господарського суду Рівненської області від 24.01.2017
у справі Господарського суду № 918/54/16 Рівненської області
за заявою ТОВ "Агро XXI"
до ТОВ "Агро XXI"
про визнання банкрутом
ліквідаторМамченко Л.Н.
в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Торговий дім "Насіння": Мартиненко О.О. (довіреність №7Д-32 від 14.09.2015),
ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В.: Арбузов О.О. (довіреність від 30.06.2017), Кизенко Д.О. (довіреність від 23.03.2017),
ТОВ "Агро XXI":Марчук В.Б. (довіреність від 07.07.2017),
ПрАТ "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана":Хільчук О.П. (довіреність від 24.12.2016).

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.02.2016 за заявою ТОВ "Агро XXI" (далі - боржника) порушено провадження у справі №918/54/16 про банкрутство боржника за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011) (далі - Закон про банкрутство); введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Мамченко Л.Н. (том 2, а.с. 203 - 207).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 за результатами розгляду грошових вимог кредиторів по суті включено до реєстру вимог кредиторів боржника та затверджено реєстр вимог кредиторів боржника з вимогами таких кредиторів: ТОВ Інвестиційно-фінансова компанія "ЄВРОІНВЕСТБУД" на суму 2 676 878, 17 грн., з яких 2 674 122, 17 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ТОВ "Стоктайм" на суму 1 000 075 836 грн., з яких 1 000 073 080 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Овас-Агро" Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "Овас" на суму 9 401 503, 11 грн., з яких 9 398 747, 11 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ТОВ "СП Агроекс" на суму 67 556 610, 62 грн., з яких 67 553 854, 62 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ПАТ "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" на суму 52 779 115, 09 грн., з яких 52 776 359, 09 грн. у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ТОВ "Торговий дім "Насіння" на суму 1 063 408, 28 грн., з яких 790 793, 69 грн. основного боргу у четверту чергу, 267 102, 59 грн. штрафу, пені у шосту чергу та 2 576 грн. судових витрат у першу чергу; Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" з грошовими вимогами до боржника на суму 18 673 грн., з яких 15 917 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ПАТ "Дельта Банк" на суму 1 387 047 643, 20 грн., з яких 323 212 690, 84 грн. основного боргу у четверту чергу, 455 571 801, 34 грн. штрафу, пені у шосту чергу, 2 756 грн. судових витрат у першу чергу та 608 260 394, 99 грн. вимог, які забезпечені заставою, із внесенням їх до реєстру вимог позачергово (том 4, а.с. 81 - 85).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 за результатами апеляційного перегляду ухвали попереднього засідання місцевого господарського суду від 16.08.2016 в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів боржника вимог ПАТ "Дельта Банк" на суму 1 387 047 643, 20 грн. та вимог ТОВ "Стоктайм" на суму 1 000 075 836 грн. її залишено без змін (том 4, а.с. 245 - 252).

Постановою Вищого господарського суду України від 15.11.2016 скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині розгляду кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Стоктайм", справу в цій частині направлено на новий розгляд грошових вимог спірних кредиторів до місцевого господарського суду в іншому складі суду в зазначеній частині (том 4, а.с. 312 - 321).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 17.01.2017 визнано вимоги ТОВ "Стоктайм" до ТОВ "Агро ХХI" частково на загальну суму 38 756 грн., з яких 36 000 грн. - основний борг як вимоги четвертої черги та 2 756 грн. - судові витрати як вимоги першої черги; вимоги ТОВ "Стоктайм" до ТОВ "Агро ХХI" в розмірі 1 000 037 080 грн. відхилено; визнано вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Агро ХХI" частково на загальну суму 906 164 475, 42 грн., з яких 15 344 112, 15 грн. - основний борг як вимоги четвертої черги, 790 482 947, 59 грн. - вимоги, які забезпечені заставою, із внесенням до реєстру вимог позачергово; 100 334 659, 68 грн. - неустойка (штраф, пеня) як вимоги шостої черги та 2 756 грн. - судові витрати як вимоги першої черги; вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Агро ХХI" в розмірі 430 424 546, 33 грн. відхилено; зобов'язано розпорядника майна боржника внести відповідні зміни в реєстр вимог кредиторів ТОВ "Агро ХХI" (том 2 матеріалів нового розгляду грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Стоктайм" у справі №918/54/16, а.с. 197 - 207).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 за результатами апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Рівненської області від 17.01.2017 в частині розгляду вимог ПАТ "Дельта Банк" у справі №918/54/16 її залишено без змін (том 3 матеріалів нового розгляду грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Стоктайм" у справі №918/54/16, а.с. 100 - 104).

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2017 результат розгляду судами попередніх інстанцій кредиторських вимог ПАТ "Дельта Банк" відповідно до постанови апеляційного суду від 10.04.2017 та ухвали суду першої інстанції від 17.01.2017 залишено без змін (том 3 матеріалів нового розгляду грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Стоктайм" у справі №918/54/16, а.с. 171 - 180).

Постановою Господарського суду Рівненської області від 24.01.2017 (суддя Загалдна Я.В.) затверджено звіт розпорядника майна ТОВ "Агро ХХI" - Мамченко Л.Н. про проведену роботу в процедурі розпорядження майном; затверджено звіт розпорядника майна про оплату послуг в розмірі 118 084, 63 грн.; припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Агро ХХI"; визнано банкрутом ТОВ "Агро ХХI" та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Мамченко Л.Н.; встановлено ліквідатору грошову винагороду в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття ліквідаційної процедури за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень ліквідатора, що становить 24 281, 38 грн.; зобов'язано ліквідатора здійснювати свої повноваження у відповідності з вимогами чинного законодавства, після завершення ліквідаційної процедури подати господарському суду звіт про проведену роботу, ліквідаційний баланс та звіт про оплату послуг для затвердження; скасовано арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника; постановлено, що накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном ТОВ "Агро ХХI" не допускається; господарську діяльність банкрута завершено; постановлено вважати таким, що настав з 24.01.2017 строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім виплат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припинено з 24.01.2017 повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном; з метою виявлення кредиторів з вимогами за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, постановлено здійснити на офіційному веб-сайті ВГСУ в мережі Інтернет офіційне оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури ТОВ "Агро ХХI" (том 7, а.с. 94 - 99).

Не погоджуючись з прийнятою постановою, конкурсний кредитор ТОВ "Торговий дім "Насіння" звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати постанову про визнання боржника банкрутом від 24.01.2017 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні клопотання комітету кредиторів про визнання ТОВ "Агро ХХI" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, мотивуючи неповнотою дослідження місцевим господарським судом обставин справи, зокрема, фінансово-майнового стану боржника, даних про активи, пов'язані із основною діяльністю боржника з вирощування сільськогосподарської продукції, даних про пасив боржника, та передчасністю у зв'язку із цим висновків суду про неплатоспроможність боржника, як підстави для визнання його банкрутом. Також, скаржник зазначив про введення судом першої інстанції ліквідаційної процедури щодо боржника за відсутності відповідного рішення загальних зборів кредиторів.

Також, до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на постанову місцевого господарського суду від 24.01.2017 про визнання боржника банкрутом звернувся конкурсний кредитор ПАТ "Дельта Банк", вимоги якого частково забезпечені заставою майна боржника, якою просив її скасувати з підстав порушення розпорядником майна порядку повідомлення кредиторів про збори кредиторів, призначені на 23.01.2017, якими прийнято рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури, а також недослідження судом першої інстанції фінансового стану боржника на момент проведення підсумкового засідання на стадії розпорядження майном.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Тимошенко О.М., судді: Саврій В.А., Огороднік К.М.) апеляційні скарги ПАТ "Дельта Банк" від 08.02.2017 №23.1/58 та ТОВ "Торговий дім "Насіння" від 06.02.2017 №1-5/30 залишено без задоволення, а постанову Господарського суду Рівненської області від 24.01.2017 у даній справі залишено без змін (том 8, а.с. 27 - 30).

Не погоджуючись з прийнятими постановами, ТОВ "Торговий дім "Насіння" та ПАТ "Дельта Банк" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких просили скасувати постанову апеляційного суду від 10.04.2017 та постанову суду першої інстанції від 24.01.2017, справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду на стадію підсумкового засідання в процедурі розпорядження майном в іншому складі суду, обґрунтовуючи порушенням судами попередніх інстанцій положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 55, 129 Конституції України, статті 110 Цивільного кодексу України, статті 205 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 1, 22, 25, 26, 27, 37 Закону про банкрутство, статті 36 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", статей 34, 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Конкурсні кредитори зазначили, що оскаржувані судові рішення про перехід до ліквідаційної процедури зі стадії розпорядження майном боржника є передчасними як такі, що ґрунтуються на рішенні комітету кредиторів про звернення до господарського суду з клопотанням про визнання ТОВ "Агро ХХI" банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури, що не узгоджується з положеннями статті 27 Закону про банкрутство щодо компетенції зборів кредиторів ініціювати перед господарським судом перехід до ліквідаційної процедури зі стадії розпорядження майном, та зроблені без врахування актуальних даних про актив та пасив боржника.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову апеляційного суду від 10.04.2017 та постанову суду першої інстанції від 24.01.2017 на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційних скарг, вислухавши представників ТОВ "Торговий дім "Насіння" - Мартиненка О.О., ПАТ "Дельта Банк" - Арбузова О.О. та Кизенка Д.О., ТОВ "Агро XXI" - Марчука В.Б. та ПрАТ "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" - Хільчука О.П., дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційних скарг, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону про банкрутство, щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Частинами 1, 2 статті 22 Закону про банкрутство передбачено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п'ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 27 Закону про банкрутство, у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або припиняється провадження у справі. До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов'язані прийняти одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; відхилити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації; подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації у разі його неподання боржником; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури; подати до господарського суду клопотання про укладення мирової угоди. У разі якщо комітетом кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд протягом п'яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника за наявності ознак банкрутства приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, якщо інше не передбачено цією статтею.

Завдання підсумкового засідання суду полягає у з'ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі, виходячи з клопотання комітету кредиторів, однак остаточна їх оцінка надається господарським судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство. Господарський суд вправі прийняти рішення про введення ліквідаційної процедури відповідно до частини 4 статті 27 Закону і за відсутності рішення комітету кредиторів чи зборів кредиторів про введення ліквідаційної процедури, або у випадку неналежного проведення таких зборів.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону про банкрутство, до компетенції зборів кредиторів належить прийняття рішення про: визначення кількісного складу та обрання членів комітету кредиторів; дострокове припинення повноважень комітету кредиторів або окремих його членів; схвалення плану санації боржника в процедурі розпорядження майном; інші питання, передбачені цим законом.

Отже, передбачені частиною 2 статті 27 Закону про банкрутство повноваження зборів кредиторів на подання до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, поряд з аналогічними повноваженнями комітету кредиторів боржника згідно частини 8 статті 26 цього Закону на звернення до господарського суду з клопотанням про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, є самостійними повноваженнями органу представництва інтересів усіх кредиторів у справі про банкрутство - зборів кредиторів, включаючи кредиторів-заставодержателів, та їх не можна тлумачити як редакційну помилку в Законі про банкрутство.

Згідно з частиною 4 статті 205 ГК України, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Умови, порядок та наслідки оголошення суб'єктів господарювання банкрутами встановлюються цим Кодексом та іншими законами.

Отже, боржник визнається банкрутом за умови встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані вимоги кредиторів інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону про банкрутство, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю представників сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агро XXI" порушено ухвалою місцевого господарського суду від 16.02.2016 за заявою боржника за загальною процедурою згідно Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Мамченко Л.Н. (том 2, а.с. 203 - 207). Отже, на час введення ліквідаційної процедури строк процедури розпорядження майном, яку законодавець визначив частиною 2 статті 22 Закону про банкрутство у 115 календарних днів з можливістю продовження на 2 місяці, було в значній мірі продовжено.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою місцевого господарського суду від 16.08.2016 за результатами підсумкового засідання затверджено реєстр вимог кредиторів боржника з вимогами ТОВ Інвестиційно-фінансова компанія "ЄВРОІНВЕСТБУД" на суму 2 676 878, 17 грн., з яких 2 674 122, 17 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ТОВ "Стоктайм" на суму 1 000 075 836 грн., з яких 1 000 073 080 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; Дочірнього сільськогосподарського підприємства "Овас-Агро" Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "Овас" на суму 9 401 503, 11 грн., з яких 9 398 747, 11 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ТОВ "СП Агроекс" на суму 67 556 610, 62 грн., з яких 67 553 854, 62 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ПАТ "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" на суму 52 779 115, 09 грн., з яких 52 776 359, 09 грн. у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ТОВ "Торговий дім "Насіння" на суму 1 063 408, 28 грн., з яких 790 793, 69 грн. основного боргу у четверту чергу, 267 102, 59 грн. штрафу, пені у шосту чергу та 2 576 грн. судових витрат у першу чергу; Приватного підприємства, що повністю належить іноземному інвестору "ОВАС" з грошовими вимогами до боржника на суму 18 673 грн., з яких 15 917 грн. основного боргу у четверту чергу та 2 756 грн. судових витрат у першу чергу; ПАТ "Дельта Банк" на суму 1 387 047 643, 20 грн., з яких 323 212 690, 84 грн. основного боргу у четверту чергу, 455 571 801, 34 грн. штрафу, пені у шосту чергу, 2 756 грн. судових витрат у першу чергу та 608 260 394, 99 грн. вимог, які забезпечені заставою, із внесенням їх до реєстру вимог позачергово (том 4, а.с. 81 - 85).

З матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що ухвалою місцевого господарського суду від 17.01.2017 визнано вимоги ТОВ "Стоктайм" до ТОВ "Агро ХХI" частково на загальну суму 38 756 грн., з яких 36 000 грн. - основний борг як вимоги четвертої черги та 2 756 грн. - судові витрати як вимоги першої черги; вимоги ТОВ "Стоктайм" до ТОВ "Агро ХХI" в розмірі 1 000 037 080 грн. відхилено; визнано вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Агро ХХI" частково на загальну суму 906 164 475, 42 грн., з яких 15 344 112, 15 грн. - основний борг як вимоги четвертої черги, 790 482 947, 59 грн. - вимоги, які забезпечені заставою, із внесенням до реєстру вимог позачергово; 100 334 659, 68 грн. - неустойка (штраф, пеня) як вимоги шостої черги та 2 756 грн. - судові витрати як вимоги першої черги; вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ТОВ "Агро ХХI" в розмірі 430 424 546, 33 грн. відхилено; зобов'язано розпорядника майна боржника внести відповідні зміни в реєстр вимог кредиторів ТОВ "Агро ХХI" (том 2 матеріалів нового розгляду грошових вимог ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Стоктайм" у справі №918/54/16, а.с. 197 - 207).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 06.12.2016 призначено справу до розгляду в підсумковому засіданні на 17.01.2017, розгляд справи у якому відкладався на 24.01.2017, про що учасники провадження у справі повідомлені належно шляхом вручення поштових відправлень (том 5, а.с. 150 - 151, 197 - 207).

Приймаючи рішення про введення ліквідаційної процедури суд першої інстанції виходив з того, що неплатоспроможність боржника на суму понад 1 мільярд гривень підтверджується даними реєстру вимог кредиторів, з врахуванням змін за наслідком нового розгляду спірних вимог ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "Стоктайм" ухвалою суду від 17.01.2017, та встановив недостатність активів боржника згідно довідки про балансову вартість рухомого та нерухомого майна боржника на суму понад 59,7 млн. грн.

Апеляційним судом більш повно досліджено наявні у справі докази та встановлено значне перевищення пасивів над активами боржника, а зокрема: "Пасив боржника згідно реєстру вимог кредиторів складає 1 039 696 663, 69 грн.

За даними інвентаризації майна боржника станом на 05.05.2016 р. (т. 6, а.с. 168) виявлено:

- балансова вартість необоротних активів - 75 477 342, 67 грн.;

- запасів - 1 686 760, 02 грн.;

- готівкові кошти (грн.) - 3 766, 22 грн.;

- гроші на рахунках (грн.) - 279 634, 43 грн.;

- грошові документи (векселі) - 88 007 798, 63 грн.;

- фінансові інвестиції - 30 111 101, 81 грн.;

- дебіторська заборгованість - 299 167 124, 62 грн. (в т.ч. строк давності якої минув - 138 115 578, 17 грн.).

Вказані дані свідчать, що пасив боржника більш ніж удвічі перевищує активи. Доказів, які б спростовували наведені данні апелянтами не надано, що вказує на необґрунтованість таких тверджень." (том 8, а.с. 29-зворот).

Також, апеляційним судом з посиланням на наявні в матеріалах докази (інвентаризаційні описи необоротних активів №1) (том 6 , а.с. 168 - 263) спростовано, як необґрунтовані, доводи скаржника про неврахування при оцінці фінансового становища боржника даних про оренду ним земельних ділянок та вирощеної на них продукції.

Судами встановлено, що 23.01.2017 розпорядником майна Мамченко Л.Н. після завершення формування реєстру вимог кредиторів за наслідком нового розгляду спірних вимог ухвалою суду від 17.01.2017, з дотриманням вимог частин 2 - 5 статті 26 Закону про банкрутство, були скликані та проведені перші збори кредиторів, на яких обрано кількісний (3 особи) та персональний склад комітету кредиторів боржника, до якого увійшли: ТОВ "СП Агроекс", ТОВ "ІФК "Євроінвестбуд" та ПАТ "Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана" та затверджено звіт про роботу розпорядника майна Мамченко Л.Н. в ході процедури розпорядження майном з відображенням у протоколі №1 від 23.01.2017 даних розпорядника майном про відсутність пропозицій щодо санації боржника (том 6, а.с. 5 - 10).

За змістом протоколу №1 вбачається присутність на зборах представників скаржника ПАТ "Дельта Банк" Терещука Ю.О. та ТОВ "Торговий дім "Насіння" Мартиненка О.О., які голосували "проти" обрання комітету кредиторів у складі 3 осіб, "проти" обрання персонального складу зазначеного комітету кредиторів боржника, "проти" затвердження звіту розпорядника майном Мамченко Л.Н. в ході процедури розпорядження майном, однак, рішення було прийнято більшістю голосів кредиторів.

Суди першої та апеляційної інстанцій прийняли до уваги даний доказ та надали йому оцінку, як належному, в обґрунтування дотримання розпорядником майна боржника вимог статті 26 Закону про банкрутство про проведення перших зборів кредиторів та формування комітету кредиторів боржника у процедурі розпорядження майном.

Також, судами прийнято до уваги як належний доказ рішення комітету кредиторів боржника від 23.01.2017, оформлене Протоколом №1, про прийняття до уваги результатів фінансового стану боржника, наданих розпорядником Мамченко Л.Н., про звернення до суду про введення ліквідаційної процедури, яке відбулось за участі представника кредитора - заставодержателя ПАТ "Дельта Банк" Терещука Ю.О. з правом дорадчого голосу, який висловлював пропозицію про звернення до суду з клопотанням про продовження процедури розпорядження майном, однак, комітет кредиторів не погодився з нею та проголосував за введення ліквідаційної процедури (том 6, а.с. 18 - 22).

Суди першої та апеляційної інстанцій прийняли до уваги даний доказ та надали йому оцінку як належному в обґрунтування дотримання розпорядником майна боржника вимог статті 26 Закону про банкрутство про формування комітету кредиторів боржника у передбаченому законом порядку та прийняття компетентного рішення про введення ліквідаційної процедури відповідно до частини 8 статті 26 цього Закону, зазначивши про таке: "Судом першої інстанції правомірно вказано, що прийняті рішення комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро ХХІ" відповідають вимогам Закону про банкрутство" (том 8 а.с. 28-зворот).

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій в межах наданої їм компетенції здійснили оцінку зазначених доказів, а доводи скаржників про неналежність такої оцінки є необґрунтованими, як такі, що виходять за межі компетенції касаційного суду відповідно до статті 1117 ГПК України, який не вправі переоцінювати докази або надавати їм власну оцінку.

Також, колегія суддів касаційного суду зазначає про необґрунтованість доводів скаржника ТОВ "Торговий дім "Насіння", який зазначав про суперечливість окремих висновків апеляційного суду при оцінці Протоколу №1 від 23.01.2017, як належного доказу, з посиланням на відхилення судом Протоколу №1 (уточненого) від 23.01.2017, як неналежного доказу, оскільки зазначені протоколи є окремими документами, яким судом апеляційної інстанції дана різна оцінка як доказам у справі (абзаци 3-4 сторінки 5 Постанови від 10.04.2017, том 8, а.с. 29).

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з висновками апеляційного суду про те, що положення частини 2 статті 27 Закону про банкрутство, якими визначається, що до закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов'язані прийняти одне з рішень, а зокрема, про введення ліквідаційної процедури, є редакційною помилкою законодавця та зазначає, що таких висновок виходить за межі правозастосування, яке здійснює судова гілка влади.

Разом з тим, визначення законодавцем згідно частини 2 статті 27 Закону про банкрутство обов'язку прийняття певного рішення учасниками провадження у справі про банкрутство (проведення зборами кредиторів засідання на предмет введення ліквідаційної чи іншої процедури у банкрутстві), не означає позбавлення суду його власних повноважень на введення ліквідаційної процедури згідно частини 4 статті 27 Закону.

Відтак, встановивши неплатоспроможність боржника, встановивши прийняття рішення комітету кредиторів про доцільність введення ліквідаційної процедури, суди першої та апеляційної інстанцій, керуючись власними повноваженнями на прийняття остаточного рішення про можливість введення ліквідаційної процедури, дійшли вірного висновку про можливість введення ліквідаційної процедури у даній справі, незалежно від того, що розпорядником майна не надано доказів прийняття рішення про введення ліквідаційної процедури зборами засновників боржника.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з відповідністю в цілому вимогам законодавства про банкрутство рішень судів першої та апеляційної інстанцій про введення ліквідаційної процедури та не вбачає підстав для їх скасування.

Колегія суддів касаційного суду зазначає, що згідно частини 2 статті 37 Закону про банкрутство, за клопотанням комітету кредиторів або інвесторів або власника майна (органу, уповноваженого управляти майном) банкрута чи з власної ініціативи господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації й після визнання боржника банкрутом у разі наявності плану санації та до початку продажу майна банкрута. Відтак, скаржники не позбавлені права звернутися до суду у справі про банкрутство за наявності підстав для введення процедури санації за наявності інвестора, який запропонує план санації боржника, і на стадії ліквідаційної процедури. Отже, скаржниками не доведено порушення їх прав у процедурі банкрутства саме внаслідок переходу до ліквідаційної процедури.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з доводами скаржників про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене учасниками провадження у справі про банкрутство (в даному випадку - невнесення розпорядником майна в порядок денний зборів кредиторів питання про введення ліквідаційної процедури та неприйняття відповідного рішення зборами кредиторів), має обов'язковим наслідком скасування судового рішення про введення іншої судової процедури банкрутства (зокрема, ліквідаційної процедури).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1119 ГПК України, суд касаційної інстанції має право скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. В даному випадку порушення норм Закону про банкрутство припустився розпорядник майна Мамченко Л.Н., яка організовуючи перші збори кредиторів та будучи повідомленою про проведення підсумкового засідання ухвалою суду від 06.12.2016, не внесла до порядку денного зборів кредиторів питання про введення ліквідаційної процедури боржника, внаслідок чого це питання на зборах кредиторів не розглядалося, а розглядалося тільки на комітеті кредиторів боржника. Судами було встановлено ці обставини та дано їм оцінку в сукупності з іншими встановленими обставинами (значне фактичне перевищення строків процедури розпорядження майном, строкам визначеним законом, та встановлення неплатоспроможності боржника за наслідком аналізу його активів та пасивів), з огляду на що та діючи в межах процесуальних прав, наданих законом, суди прийняли власне рішення про введення ліквідаційної процедури. Отже, в спірному випадку відсутні правові підстави для застосування пункту 3 частини 1 статті 1119 ГПК України.

Доводи скаржника про передчасність висновків судів про перехід до ліквідаційної процедури боржника з посиланням на те, що розпорядником майна належним чином не з'ясовано фінансово-майнового стану боржника та дійсного обсягу його активів, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає необґрунтованими та такими, що суперечать положенням статті 22 Закону про банкрутство про загальний термін процедури розпорядження майном, не спростовують обґрунтованості висновків судів про недостатність майна боржника для задоволення вимог кредиторів, не спростовують наявності правових механізмів у ліквідаційній процедурі боржника, які дозволяють перейти з ліквідаційної процедури до процедури санації боржника за наявності інвестора або волевиявлення засновників боржника (статті 37, 39 цього Закону), а також укласти мирову угоду у справі про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури боржника за рішенням комітету кредиторів, засновників чи ліквідатора боржника у разі виявлення в ході процедури ліквідації активів боржника чи інвестора (статті 77 - 79 цього Закону).

Доводи скаржників про порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata (принципу остаточності рішення), згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії , пункт 46; рішення у справі "Пономарьов проти України" 03.04.2008, пункт 47). З огляду на відсутність особливих обставин, які б зумовлювали незаконність рішень першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає правових підстав для скасування оскаржуваних рішень та втручання таким чином у принцип res judicata, як складову частину верховенства права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ТОВ "Торговий дім "Насіння" та ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення.

2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 та постанову Господарського суду Рівненської області від 24.01.2017 у справі №918/54/16 залишити без змін.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді Н.Г. Ткаченко

О.С. Удовиченко