ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.08.2017 Справа № 904/6819/17

За позовом Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО-ТЬЮБ"

про стягнення 4 711,09 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 322,00 грн. - 3 % річних, 4 389,09 грн. індексу інфляції, мотивуючи неналежним виконанням договірних зобов'язань.

Розгляд справи відкладався.

Позивач у судові засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №818 та № 798.

Відповідач явку повноважного представника у жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень № 198 та № 425.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

20.01.14р. сторонами укладено Договір №5-14/103 (далі Договір), за п.1.1. якого Замовник (Відповідач) доручає, а Виконавець (Позивач) приймає на себе роботу зі створення науково-технічної продукції: "Дослідження та класифікація дефектів поверхні гарячедеформованих труб поточного виробництва ТОВ " ОСОБА_1 ТЬЮБ".

Оплата здійснюється за фактично виконаний обєм у 30-ти денний термін з моменту підписання Акту здачі-приймання робіт та виставлення рахунку-фактури (п.2.2. Договору).

На виконання договірних зобов'язань, згідно з актами здавання-приймання роботи зі створення науково-технічної продукції, Позивачем виконано роботи: за актом № 1 від 20.08.14р. на суму 12 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, за актом № 2 від 18.09.14р. на 12 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, за актом №3 від 01.10.14р. на 24 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, за актом №4 від 14.10.14р. на 12 000,00 грн. з урахуванням ПДВ, за актом №5 від 25.12.14р. на 36 000,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідач надані Позивачем послуги оплатив несвоєчасно, у звязку з чим, з посиланням на ч.2 ст.625 ЦК України, Позивач нарахував та просить стягнути з Відповідача 3 % річних 322,00 грн. та індекс інфляції - 4 389,09 грн. Нарахування проводилися за кожним актом окремо.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (ст.901 ЦК України).

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів на спростування доводів Позивача щодо прострочки оплати за Договором чи контррозрахунку стягуваної суми, доводи Позивача не спростував.

Перевіривши розрахунки Позивача, окремо за кожним актом, суд встановив, що 3 % річних за весь період прострочки становить 304,41 грн., індекс інфляції 2 892,96 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, до стягнення належать 304,41 грн. 3 % річних, 2 892,96 грн. індексу інфляції, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на сторін, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 ТЬЮБ", 53201, Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Трубників, 56 (код 35537363) на користь Державного підприємства "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю.Осади", 49000, м. Дніпро, вул. Писаржевського, 1а (код 05757883) 2 892,96 грн. індексу інфляції, 304,41 грн. - 3% річних, 1 085,90 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту, якщо не буде оскаржено в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 28.08.2017

Суддя С.Г. Юзіков