РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017Справа №910/11531/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтобізнес Трейд"
доПриватного підприємства "Реалія Плюс"
простягнення 760259 грн. 60 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Карнарук А.В. - представник за довіреністю № 111 від 11.07.2017;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.07.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтобізнес Трейд" з вимогами до Приватного підприємства "Реалія Плюс" про стягнення 760259 грн. 60 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 не у повному обсязі оплатив товар, поставлений позивачем з Додатковою угодою № 3 від 07.06.2017 та за Додатковою угодою № 4 від 08.06.2017 до вказаного договору, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 760259 грн. 60 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11531/17, розгляд справи призначено на 01.08.2017.

У судовому засіданні 01.08.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 15.08.2017.

15.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача частини суми основного боргу у розмірі 122000 грн. 00 коп. (у зв'язку зі сплатою відповідачем вказаної суми грошових коштів після звернення позивача з даним позовом до суду) та стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 638259 грн. 60 коп.

Розглянувши у судовому засіданні 15.08.2017 вказану заяву позивача, суд дійшов висновку, що вона, по суті, є клопотання про припинення провадження у справі (враховуючи клопотання, яке викладено у прохальній частині заяви).

Водночас, суд зазначає, що суд самостійно встановлює наявність обставин, які є підставами для припинення провадження у справі та перелік яких наведено у ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, в тому числі обставини щодо відсутності предмету спору (у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості після звернення позивача з позовом до суду).

Представник позивача у судовому засіданні 15.08.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 15.08.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про оголошення перерви від 01.08.2017 та протоколом судового засідання від 01.08.2017.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 15.08.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

01.0672017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтобізнес Трейд" (постачальник) та Приватним підприємством "Реалія Плюс" (покупець) укладено Договір № 18/Ч постачання нафтопродуктів, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у відповідності із замовленням передавати партіями у власність покупцю нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується приймати нафтопродукти та своєчасно здійснювати їх оплату на умовах даного договору та додаткових угодах до нього.

Відповідно до п. 2.2 Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 одиниця виміру товару, асортимент товару та кількість поставки товару визначається в заявках та додаткових угодах до договору.

Згідно з п. 3.1 Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 покупець зобов'язується оплатити товар згідно з умовами, визначеними в додаткових угодах до договору. У разі проведення поставки товару, не підписавши додаткової угоди у встановлений строк, на дату партію товару, покупець зобов'язаний провести розрахунок протягом 2-х банківських днів з дати отримання товару.

Відповідно до п. 3.7 Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 при наявності заборгованості перед постачальником за раніше відвантажений покупцю товар, платежі, що надходять на рахунок постачальника від покупця, зараховуються в погашення існуючої заборгованості за попередні поставки товару (у порядку черговості) незалежно від указаного призначення платежу до повного погашення існуючої заборгованості.

Відповідно до п. 4.2 Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 товар поставляється покупцю партіями, у кількості та по ціні, за умовами, які визначені в додатковій угоді до даного договору.

Моментом передачі товару за кількістю та якістю вважається дата підписання товарної або товарно-транспортної накладної на товар (п. 4.9 Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017).

Згідно з п. 10.2 Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 даний договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та обов'язкового скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017, а в частині виконання зобов'язань - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Закінчення строку дії договору не звільняє винну сторону від відповідальності за його невиконання.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З аналізу Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість, строку оплати товару) кожного окремого зобов'язання з поставки товару здійснюється сторонами шляхом погодження заявки на поставку та укладення відповідної додаткової угоди.

Так, судом встановлено, що 02.06.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017, якою сторони погодили найменування товару (паливо дизельне), його кількість - 9090,000 літрів, та вартість - 166165 грн. 20 коп.

Крім того, у пункті 4 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що строк оплати товару становить - 5 календарних днів з моменту відвантаження товару (копія додаткової угоди долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 02.06.2017 позивач поставив відповідачу товар на суму 166165 грн. 20 коп., що підтверджується видатковою накладною № 147 від 02.06.2017 на суму 166165 грн. 20 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб позивача і відповідача (належним чином засвідчена копія вказаної видаткової накладної долучена позивачем до матеріалів справи 01.08.2017).

При цьому, у вказаній видатковій накладній міститься посилання на Договір постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію товарно-транспортної накладної № Р147 від 02.06.2017 на поставку позивачем відповідачу товару, вказаного у видатковій накладній № 147 від 02.06.2017 на суму 166165 грн. 20 коп., та копію довіреності № ВН127 від 02.06.2017, якою було уповноважено представника відповідача на отримання товару, що поставляється позивачем (реквізити довіреності № ВН127 від 02.06.2017 вказані у видатковій накладній № 147 від 02.06.2017 на суму 166165 грн. 20 коп. у графі одержувач вантажу).

Крім того, судом встановлено, що 07.06.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017, якою сторони погодили найменування товару (паливо дизельне), його кількість - 9090,000 літрів, та вартість - 164347 грн. 20 коп.

У пункті 4 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що строк оплати товару становить - 5 календарних днів з моменту відвантаження товару (копія додаткової угоди долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 07.06.2017 позивач поставив відповідачу товар на суму 164347 грн. 20 коп., що підтверджується видатковою накладною № 164 від 07.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб позивача і відповідача (належним чином засвідчена копія вказаної видаткової накладної долучена позивачем до матеріалів справи 01.08.2017).

При цьому, у вказаній видатковій накладній міститься посилання на Договір постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017.

Позивачем долучено до матеріалів справи копію товарно-транспортної накладної № Р164 від 07.06.2017 на поставку позивачем відповідачу товару, вказаного у видатковій накладній № 164 від 07.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп., та копію довіреності № ВН127 від 02.06.2017, якою було уповноважено представника відповідача на отримання товару, що поставляється позивачем (реквізити довіреності № ВН127 від 02.06.2017 вказані у видатковій накладній № 164 від 07.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп.).

Також, судом встановлено, що 07.06.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017, якою сторони погодили найменування товару (паливо дизельне), його кількість - 38800 літрів, та вартість - 698400 грн. 00 коп.

У пункті 4 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що строк оплати товару становить - 5 календарних днів з моменту відвантаження товару (копія додаткової угоди долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 07.06.2017 позивач поставив відповідачу товар на суму 698400 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 168 від 07.06.2017 на суму 698400 грн. 00 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб позивача і відповідача (належним чином засвідчена копія вказаної видаткової накладної долучена позивачем до позовної заяви).

При цьому, у вказаній видатковій накладній міститься посилання на Договір постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017.

Позивачем долучено до позовної заяви копію товарно-транспортної накладної № Р168 від 07.06.2017 на поставку позивачем відповідачу товару, вказаного у видатковій накладній № 168 від 07.06.2017 на суму 698400 грн. 00 коп., та копію довіреності № ВН127 від 02.06.2017, якою було уповноважено представника відповідача на отримання товару, що поставляється позивачем (реквізити довіреності № ВН127 від 02.06.2017 вказані у видатковій накладній № 168 від 07.06.2017 на суму 698400 грн. 00 коп. у графі одержувач вантажу).

Крім того, судом встановлено, що 08.06.2017 між сторонами було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017, якою сторони погодили найменування товару (паливо дизельне), його кількість - 9090,000 літрів, та вартість - 164347 грн. 20 коп.

Крім того, у пункті 4 вказаної додаткової угоди сторони погодили, що строк оплати товару становить - 5 календарних днів з моменту відвантаження товару (копія додаткової угоди долучено позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що 08.06.2017 позивач поставив відповідачу товар на суму 164347 грн. 20 коп., що підтверджується видатковою накладною № 177 від 08.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками юридичних осіб позивача і відповідача (належним чином засвідчена копія вказаної видаткової накладної долучена позивачем до позовної заяви).

При цьому, у вказаній видатковій накладній міститься посилання на Договір постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017.

Позивачем долучено до позовної заяви копію товарно-транспортної накладної № Р177 від 08.06.2017 на поставку позивачем відповідачу товару, вказаного у видатковій накладній № 177 від 08.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп., та копію довіреності № ВН127 від 02.06.2017, якою було уповноважено представника відповідача на отримання товару, що поставляється позивачем (реквізити довіреності № ВН127 від 02.06.2017 вказані у видатковій накладній № 177 від 08.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп. у графі одержувач вантажу).

Таким чином, загальна вартість поставленого позивачем товару за Договором постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 (за додатковими угодами № 1, № 2, № 3 та № 4) становить 1193259 грн. 60 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, у пункті 4 Додаткової угоди № 1, Додаткової угоди № 2, Додаткової угоди № 3 та Додаткової угоди № 4 сторони погодили, що строк оплати товару становить - 5 календарних днів з моменту відвантаження товару.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити товар, поставлений позивачем за Додатковою угодою № 1 від 02.06.2017 (за видатковою накладною № 147 від 02.06.2017 на суму 166165 грн. 20 коп.) у строк до 07.06.2017 (включно); товар, поставлений позивачем за Додатковою угодою № 2 від 07.06.2017 (за видатковою накладною № 164 від 07.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп.) - у строк до 12.06.2017 (включно); товар, поставлений позивачем за Додатковою угодою № 3 від 07.06.2017 (за видатковою накладною № 168 від 07.06.2017 на суму 698400 грн. 00 коп.) - у строк до 12.06.2017 (включно); товар, поставлений позивачем за Додатковою угодою № 4 від 08.06.2017 (за видатковою накладною № 177 від 08.06.2017 на суму 164347 грн. 20 коп.) - у строк до 13.06.2017 (включно).

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі оплатив товар, поставлений позивачем за вказаними видатковими накладними, сплативши позивачу грошові кошти у загальному розмірі 433000 грн. 00 коп., що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи 01.08.2017 копіями банківських виписок з рахунку позивача (призначення платежу - посилання на реквізити Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 або на реквізити рахунків, які були виставлені позивачем для здійснення відповідачем оплат та копії яких долучено позивачем до матеріалів справи 01.08.2017).

Таким чином, враховуючи загальну вартість поставленого позивачем товару, що становить 1193259 грн. 60 коп., та загальний розмір сплачених відповідачем грошових коштів у сумі 433000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду (11.07.2017), заборгованість відповідача з оплати товару, поставленого позивачем за Договором постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017 становила 760259 грн. 60 коп.

Як встановлено судом, 15.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання, в якому позивач просив суд припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача частини суми основного боргу у розмірі 122000 грн. 00 коп. (у зв'язку зі сплатою відповідачем вказаної суми грошових коштів після звернення позивача з даним позовом до суду) та стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 638259 грн. 60 коп.

Так, судом встановлено, що після звернення позивача з даним позовом до суду відповідачем були сплачені грошові кошти у загальному розмірі 122000 грн. 00 коп., а саме: 11.07.2017 - грошові кошти у розмірі 26000 грн. 00 коп.; 19.07.2017 - грошові кошти у розмірі 50000 грн. 00 коп.; 01.08.2017 - грошові кошти у розмірі 16000 грн. 00 коп.; 08.08.2017 - грошові кошти у розмірі 30000 грн. 00 коп., що підтверджується долученими позивачем до матеріалів справи 01.08.2017 копіями банківських виписок з рахунку позивача (призначення платежу - посилання на реквізити Договору постачання нафтопродуктів № 18/Ч від 01.06.2017).

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У відповідності до пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи, що частина суми основного боргу у розмірі 122000 грн. 00 коп. була сплачена відповідачем після звернення позивача з даним позовом до суду, суд дійшов висновку припинити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства "Реалія Плюс" частини суми основного боргу у розмірі 122000 грн. 00 коп., у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог (відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 638259 грн. 60 коп. станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного підприємства "Реалія Плюс" у розмірі 638259 грн. 60 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтобізнес Трейд" до Приватного підприємства "Реалія Плюс" про стягнення 760259 грн. 60 коп. підлягають частковому задоволенню у розмірі 638259 грн. 60 коп. (враховуючи припинення судом провадження в частині позовних вимог про стягнення 122000 грн. 00 коп. основного боргу).

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір в частині позовних вимог, щодо яких суд дійшов висновку припинити провадження у справі (в частині суми основного боргу у розмірі 122000 грн. 00 коп.), покладається на відповідача як на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір (у зв'язку з частковою оплатою боргу після звернення позивача з даним позовом до суду).

В іншій частині позовних вимог судовий збір покладається на відповідача на підставі ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч.ч. 1, 2 ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Реалія Плюс" (02088, м. Київ, вул. Березнева, буд. 34; ідентифікаційний код: 37219204) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтобізнес Трейд" (39400, Полтавська обл., Машівський р-н, селище міського типу Машівка, вул. Незалежності, буд. 130; ідентифікаційний код: 41029581) грошові кошти у розмірі 638259 (шістсот тридцять вісім тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 60 коп. та судовий збір у розмірі 11403 (одинадцять тисяч чотириста три) грн. 89 коп.

3. В іншій частині позовних вимог - припинити провадження.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 22.08.2017

Суддя І.М. Отрош