РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017Справа №910/11031/17

За позовом: національного музею "КИЇВСЬКА КАРТИННА ГАЛЕРЕЯ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДРОДЖЕННЯ";

про: стягнення 7.474,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Федоренко Л.В. - за довіреністю від 06.06.2017 № 060/35-1/174-5а, Радченко В.М. - за довіреністю від 23.08.2017 № 060/35-1/260-5а;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Національний музей "КИЇВСЬКА КАРТИННА ГАЛЕРЕЯ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІДРОДЖЕННЯ" про стягнення 7.474,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем здійснене завищення вартості виконаних ремонтно-реставраційних робіт за укладеним між сторонами спору договором про закупівлю робіт за державні кошти від 07.05.2012 № 19, що призвело до завданих позивачу збитків у розмірі 7.474,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.07.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/11031/17. Розгляд справи призначений на 31.07.2017.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 31.07.2017 відклав розгляд даної справи на 28.08.2017.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відтак, в розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав у зв'язку із чим, відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 28.08.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між Київським національним музеєм російського мистецтва (який в подальшому перейменовано на національний музей "КИЇВСЬКА КАРТИННА ГАЛЕРЕЯ") (далі - позивач), як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю "ВІДРОДЖЕННЯ", як виконавцем, (далі - відповідач) укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти від 07.05.2012 № 19 (далі - Договір) відповідно до предмету якого відповідач зобов'язується у 2012 виконати роботи з реставрації фасадів філії позивача по вул. Шовковичній, 17 зазначені у локальному кошторисі (додаток № 3 до Договору), передбачені проектом, а позивач - прийняти та оплатити такі роботи (п. 1.1 Договору).

Пунктами 3.1, 3.3 Договору, зокрема, визначено, що ціна Договору становить 996.798 грн. ціна Договору є динамічною і може змінюватись за взаємною згодою сторін у визначених випадках.

Положеннями п. 7.1 Договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Як стверджує позивач, відповідно до актів виконаних робіт відповідачем здійснено виконання робіт за Договором на загальну суму 900.941 тис. грн.

Так позивачем здійснена оплата виконаних відповідачем робіт за Договором на загальну суму 900.942 тис. грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій, а саме: від 24.05.2012 № 1 на суму 299.039,40 грн., від 31.07.2012 № 5 на суму 221.663,60 грн., від 31.07.2012 № 6 на суму 577,80 грн., від 11.12.2012 № 7 на суму 314,80 грн., від 11.12.2012 № 8 на суму 379.346,40 грн.

Відповідно до висновку перевірки вартості виконаних обсягів робіт Проектно-вишукувальні та ремонтно-будівельні роботи за 2012-2015 роки на об'єкті "Реставрація фасадів будівлі філії Київського національного музею російського мистецтва "Дитяча картинна галерея" на вул. Шовковичній, 17 у Печерському районі м. Києва" від 17.03.2017 № 070-01/84, загальна сума виявлених завищень склала 7,4743 грн.

В подальшому позивачем на адресу відповідача надісланий лист від 07.04.2017 № 060/35-1/106-5а, відповідно до якого позивач виклав вимогу про відшкодування збитків у розмірі виявлених завищень вартості виконаних робіт за Договором в сумі 7.474 грн.

Спір між сторонами судового процесу, на думку позивача, виник в результаті допущення відповідачем завищення вартості виконаних ремонтно-реставраційних робіт за укладеним між сторонами спору Договором. На лист про відшкодування збитків від 07.04.2017 № 060/35-1/106-5а відповідач відповіді не надав, вимоги викладені у вказаному листі не задовольнив, що призвело до звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача збитків у вигляді виявлених завищень вартості виконаних робіт за Договором в сумі 7.474 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням частин 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Проте, позивачем не доведено факту здійснення відповідачем завищення вартості виконаних ремонтно-реставраційних робіт за укладеним між сторонами спору Договором в сумі 7.474 грн., оскільки саме позивач вказує на підписання сторонами та скріплення відбитками їх печаток актів виконання робіт за Договором на загальну суму 900.941 тис. грн., що є фактичним підтвердженням отримання позивачем робіт за Договором, які, в свою чергу, останнім оплачені.

Також суд зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору та можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою та спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно із частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Приписами частини 3 статті 6 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 627 ЦК, сторони є вільними в укладенні договору та самостійно визначають розмір плати і порядок розрахунків.

Враховуючи те, що позивачем не подано до суду проектно-кошторисної документації а також актів виконаних робіт за Договором, суд позбавлений можливості призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу виключно на підставі поданого позивачем висновку перевірки вартості виконаних обсягів робіт від 17.03.2017 № 070-01/84.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд відзначає, що позивачем в розумінні положень ст.ст. 32, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, не доведено існування конкретних обставин, які завдали останньому збитки, приймаючи до уваги відсутність вини та протиправної поведінки відповідача, наслідком якої є завдання збитків, що виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків. Враховуючи відсутність в матеріалах справи проектно-кошторисної документації а також актів виконаних робіт суд позбавлений можливості призначити у справі будівельно-технічну експертизу виключно на підставі поданого позивачем висновку. Більш того, ціна виконання робіт між сторонами спору є договірною, яку позивач сплатив після прийняття робіт, відтак позовна вимога про стягнення з відповідача збитків у розмірі 7.474,00 грн. задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позов задоволенню не підлягає, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04 вересня 2017 року

Cуддя С.В. Балац