УХВАЛА

22 серпня 2017 року Справа № 1/170

Суддя Господарського суду Луганської області Масловський С.В., розглянувши матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" №01-19/2/221 від 02.08.2017 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

за позовом Державного підприємства "Енергоринок", м. Київ

до Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", м. Луганськ

про стягнення 291675271 грн. 73 коп.

Орган виконання рішень - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: Калінін М.В. за довіреністю №01/44-948Д від 21.12.2016 року;

від відповідача: Мотигіна Ю.В. за довіреністю № 134 від 06.06.2017 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "ЛЕО" про стягнення з ТОВ "ЛЕО" на користь ДП "Енергоринок" основного боргу в сумі 291675271 грн. 73 коп. затверджено мирову угоду, укладену 14.07.2010 між позивачем - Державним підприємством "Енергоринок", та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до Господарського суду Луганської області зі скаргою №01-19/2/221 від 02.08.2017 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій викладено вимоги:

- визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти Івана Миколайовича з винесення в межах виконавчого провадження №31947023 постанови від 17.07.2017 про арешт коштів боржника у частині примусового виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "ЛЕО" щодо стягнення грошових коштів у розмірі 25582652,20 грн та 10% виконавчого збору у розмірі 2558265,22 грн;

- визнати недійсною постанову від 17.07.2017 про арешт коштів боржника, винесену в межах виконавчого провадження №31947023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем, у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "ЛЕО" щодо стягнення грошових коштів у розмірі 25582652,20 грн та 10% виконавчого збору у розмірі 2558265,22 грн;

- зняти накладений в рамках примусового виконання узвали господарського суду Луганської області №1/170 від 22.07.2010 арешт з грошових коштів, що містяться на рахунках:

- код фінансової установи: 304665, назва фінансової установи: Філія - Луганське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", адреса фінансової установи: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36; номери рахунків: 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 60; 60;

- код фінансової установи: 305749, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Банк кредит Дніпро", адреса фінансової установи: 01023, м. Київ, вул. Мечникова, 3; номери рахунків: 904; 902;

- код фінансової установи: 380805, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", адреса фінансової установи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; номери рахунків: 1, 8, 1, 2, 4, 8, 1, 2, 1, 3, 8, 7, 7, 5, 4, 9, 9, 9, 6; ;

- код фінансової установи: 300012, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", адреса фінансової установи: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; номери рахунків: 6381, 6380;

- код фінансової установи: 334851, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", адреса фінансової установи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; номери рахунків: 9603, 261075908, 9603, 9603, ;

- код фінансової установи: 304795, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", адреса фінансової установи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; номер рахунку: 2922;

- код фінансової установи: 351005, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК", адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; номер рахунку: 4600;

- код фінансової установи: 322313, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРЕКСІМБАНК", адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; номер рахунку: 458;

- код фінансової установи: 300023, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСОЦБАНК", адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; номер рахунку: 9812;

- код фінансової установи: 339500, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК", адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30; номери рахунків: 0001, 0101, 0001;

і належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", у межах суми простроченої заборгованості з урахуванням виконавчого збору 28140917,42 грн., та направити копію відповідного судового рішення рекомендованим або цінним листом безпосередньо на адресу зазначених банків.

Заява обґрунтована тим, що ТОВ "ЛЕО", як боржник у виконавчому провадженні №31947023 щодо примусового виконання ухвали Господарського суду Луганської області №1/170 від 22.07.2010 станом на 01.07.2017 здійснило часткове погашення заборгованості згідно ухвали від 22.07.2010, проте ДП "Енергоринок" листом від 07.07.2017 №01/44-7446 повідомило виконавчу службу про наявність у ТОВ "ЛЕО" простроченої заборгованості станом на 30.06.2017. На підставі зазначеного листа, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №31947023, якою накладено арешт на грошові кошти ТОВ "ЛЕО" у межах суми простроченої заборгованості у розмірі 84633458,94 грн. станом на 30.06.2017 та 10 % виконавчого збору від простроченої заборгованості в розмірі 8463345,89 грн. на загальну суму 93096804,83 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 08.08.2017 скарга прийнята та призначена до розгляду на 22.08.2017.

17.08.2017 скаржник через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про долучення до матеріалів скарги акту звірки розрахунків ДП "Енергоринок" з ТОВ "ЛЕО" за продану електроенергію №07/51-4-7819 від 03.08.2016 станом на 01.07.2016 та акту звірки розрахунків ДП "Енергоринок" з ТОВ "ЛЕО" по визнаних інфляційних, 3 % річних, штрафних санкцій та судових витрат №07/51-2-773 від 28.07.2016 станом на 01.07.2016.

21.08.2017 скаржник через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про долучення до матеріалів скарги письмових доказів листів, а саме: №22-05/17 від 22.05.2017, №19-06/17 від 19.06.2017, №07-06/17 від 07.06.2017.

22.08.2017 позивач через канцелярію Господарського суду Луганської області подав заперечення на скаргу на дії державної виконавця, зазначаючи, що на час винесення постанови пор арешт коштів мало місце прострочення боржником виконання вказаного графіку згідно ухвали від 22.07.2010 у справі №1/170; станом на 30.06.2017 прострочена сума заборгованості за електричну енергію склала 19600000 грн., штрафні санкції 5982652,20 грн.; боржником не додано до вказаної скарги будь-яких доказів на підтвердження відсутності прострочених платежів згідно наведеного графіку.

22.08.2017 відповідач на електронну адресу Господарського суду Луганської області подав супровідний лист з додатковими документами, а саме: платіжне доручення №1389 від 29.07.2016 на суму 91754,56 грн, заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог №01-29/2/56 від 02.12.2016 на суму 10200000,00 грн, №01-29/2/26 від 16.01.2017 на суму 1900000,00 грн., №01-17/2/250/1 від 22.05.2017 на суму 7500000,00 грн, №01-17/2/272/1 від 06.06.2017 на суму 2100000,00 грн., №01-17/2/341/1 від 12.07.2017 на суму 2100000,00 грн.

22.08.2017 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через канцелярію Господарського суду Луганської області подав клопотання про відкладення розгляду скарги, оскільки копія скарги та копії матеріалів виконавчого провадження до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Харківській області не надійшли з Міністерства юстиції України.

Суд розглянувши заявлене клопотання, зазначає, що відповідач направив копію скарги з додатками на адресу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 04.08.2017, що підтверджується фіскальним чеком "Укрпошти". Відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті Укрпошти в розділі "відстеження пересилання поштових відправлень", орган виконання рішень отримав скаргу 08.08.2017. За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання про відкладення розгляду скарги задоволенню не підлягає.

Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про відкладення розгляду скарги, у зв'язку з необхідністю додаткового часу для вивчення матеріалів скарги.

Представник відповідача проти клопотання про відкладення розгляду скарги заперечує.

Суд, розглянувши клопотання позивача, відмовляє в його задоволенні, адже до матеріалів справи долучені додатки, копії яких наявні у позивача, що підтверджується описами вкладення та фіскальними чеками Укрпошти.

В судовому засіданні 22.08.2017 представник скаржника вимоги викладені у скарзі підтримав, просив суд скаргу задовольнити посилаючись на те, що на адресу стягувача та органу виконання рішень направлялись заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, які не були враховані при накладені арешту.

Представник позивача (стягувача) проти скарги заперечував, посилаючись на те, що заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог не відповідають нормам чинного законодавства, суперечать статті 215 ЦК України адже є нікчемними та визнання їх недійсними судом не вимагається, а отже правомірно не були враховані органом виконання рішень при накладені арешту.

Розглянувши наявні матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення скарги по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом ДП "Енергоринок" до ТОВ "ЛЕО" про стягнення з ТОВ "ЛЕО" на користь ДП "Енергоринок" основного боргу в сумі 291675271 грн. 73 коп. затверджено мирову угоду, укладену 14.07.2010 між позивачем - Державним підприємством "Енергоринок", та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання".

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків № 07/51-4-7849 від 03.08.2016, підписаного повноважними представниками сторін, та посвідченого печатками сторін, сальдо на користь стягувача (позивача) станом на 01.07.2016 складало - 89800948,13 грн.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків № 07/51-2-7737 від 28.07.2016, підписаним повноважними представниками сторін, та посвідченого печатками сторін, сальдо на користь стягувача (позивача) по визнаних інфляційних, 3% річних штрафних санкціях, станом на 01.07.2016 складало - 11886126,92 грн.

Відповідно до заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 01-29/2/561 від 02.12.2016 боржник (відповідач) повідомив стягувача (позивача) про припинення зобов'язання ДП "Енергоринок" перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" щодо повернення сплачених ТОВ "ЛЕО" у серпні 2016 року понад повну поточну вартість електроенергії лютого-червня 2016 та серпня 2016 коштів у розмірі 76373794,82 грн., та про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" перед ДП "Енергоринок" на суму 10200000,00 грн. по ухвалі господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010.

Відповідно до заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 01-29/2/26 від 16.01.2017 боржник (відповідач) повідомив стягувача (позивача) про припинення зобов'язання ДП "Енергоринок" перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" щодо повернення сплачених ТОВ "ЛЕО" у серпні 2016 року понад повну поточну вартість електроенергії лютого-червня 2016 та серпня 2016 коштів у розмірі 7204214,37 грн., та про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" перед ДП "Енергоринок" на суму 1900000,00 грн. по ухвалі Господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010.

Відповідно до заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 01-17/2/250/1 від 22.05.2017 боржник (відповідач) повідомив стягувача (позивача) про припинення зобов'язання ДП "Енергоринок" перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" щодо повернення сплачених ТОВ "ЛЕО" у серпні 2016 року понад повну поточну вартість електроенергії лютого-червня 2016, серпня 2016 та сплачених у квітні 2017 року понад повну поточну вартість електроенергії березня 2017 коштів у розмірі 30700000,00 грн., та про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" перед ДП "Енергоринок" на суму 2100000,00 грн. по ухвалі господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010.

Відповідно до заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 01-17/2/272/1 від 06.06.2017 боржник (відповідач) повідомив стягувача (позивача) про припинення зобов'язання ДП "Енергоринок" перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" щодо повернення сплачених ТОВ "ЛЕО" у квітні 2017 року понад повну поточну вартість електроенергії березня 2017, у розмірі 10700000,00 грн., та про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" перед ДП "Енергоринок" на суму 2100000,00 грн. по ухвалі господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010.

Відповідно до заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 01-17/2/341/1 від 12.07.2017 боржник (відповідач) повідомив стягувача (позивача) про припинення зобов'язання ДП "Енергоринок" перед ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" щодо повернення сплачених ТОВ "ЛЕО" у квітні, травні, червні 2017 року понад повну поточну вартість електроенергії березня, квітня, травня, червня 2017, та про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" перед ДП "Енергоринок" на суму 2100000,00 грн. по ухвалі господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010.

Боржником долучено до матеріалів справи опис вкладення та фіскальний чек Укрпошти від 31.05.2017, опис вкладення та фіскальний чек Укрпошти від 12.06.2017, опис вкладення та фіскальний чек Укрпошти від 07.12.2016, опис вкладення та фіскальний чек Укрпошти від 17.01.2017, опис вкладення та фіскальний чек Укрпошти від 19.07.2017 на підтвердження направлення заяв про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог ДП "Енергоринок".

Згідно з платіжним дорученням № 1389 від 29.07.2016 боржник перерахував на рахунок стягувача грошові кошти в сумі 91754,56 грн., з цільовим призначенням сплата інфляційних по ухвалі суду № 1/170.

Листом № 07-06/17 від 07 червня 2017 року боржник направив на адресу органу виконання заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме: № 01-29/2/561 від 02.12.2016, № 01-29/2/26 від 16.01.2017, № 01-17/2/250/1 від 22.05.2017, які орган виконання рішень отримав 08.06.2017, що підтверджується підписом посадової особи та відбитком штампу управління документального забезпечення Міністерства юстиції України.

Листом № 19-06/17 від 19 червня 2017 року боржник направив на адресу органу виконання заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, а саме: № 01-17/2/272/1 від 06.06.2017, яку орган виконання рішень отримав 08.06.2017, що підтверджується підписом посадової особи та відбитком штампу управління документального забезпечення Міністерства юстиції України.

17.07.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. на виконання ухвали № 1/170 від 22.07.2010, накладено арешт на рахунки у межах суми простроченої заборгованості з урахуванням виконавчого збору в сумі - 93096804,83 грн.

В силу ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з п. 7. Прикінцевих та перехідних положень Розділу XIII Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р. № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Тобто починаючи з 10.10.2016р. усі виконавчі дії в межах виконавчого провадження №53645922 здійсненні з урахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016р

Згідно зі статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до статті 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона піддягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ, а в іншій частині господарський суд відмовляє в прийнятті скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 62 і статті 121-2 ГПК.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

В силу ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною першою статті 207 ГК України визначено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно ст.ст.202, 203 ГК України зобов'язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Пунктом п'ятим статті 602 ЦК України передбачено, що зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що у відділі примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, знаходиться ухвала Господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010. Зазначеною ухвалою було затверджено мирову угоду та встановлено загальний строк погашення заборгованості до 30 квітня 2020 року, а строки обов'язкових платежів визначені місяцями.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем 17.07.2017 накладено арешт на кошти боржника у розмірі 25582652,20 грн та 10% виконавчого збору у розмірі 2558265,22 грн. Зазначена постанова винесена в межах виконавчого провадження №31947023 на примусове виконання ухвали Господарського суду Луганської області у справі №1/170 від 22.07.2010.

Дослідивши зазначену постанову судом встановлено, що в мотивувальній частині постанови про накладення арешту від 17.07.2017 головний державний виконавець зазначив: "листом від 07.07.2017 № 01/44-7446 ДП "Енергоринок" повідомило державного виконавця про наявність у боржника ТОВ "Луганське енергетичне об'єднання" простроченої заборгованості станом на 30.06.2017 з виконання ухвали господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010 в сумі 25582652,20 грн."

Листом № 22-05/17 від 22.05.2017 боржник повідомив орган виконання про відсутність заборгованості, та повідомив що протягом 10 днів спростує інформацію про наявність заборгованості, який орган виконання отримав 22.05.2017, що підтверджується підписом посадової особи та відбитком штампу управління документального забезпечення Міністерства юстиції України.

Також судом встановлено що листами № 07-06/17 від 07 червня 2017, № 19-06/17 від 19 червня 2017, скаржник повідомив відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Представник позивача (стягувача) в судовому засіданні проти скарги заперечував, посилаючись на те, що заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог не відповідають нормам чинного законодавства, суперечать статті 215 ЦК України адже є нікчемними та визнання їх недійсними судом не вимагається, а отже правомірно не були враховані органом виконання рішень при накладені арешту.

Представник боржника просив скаргу задовольнити, посилаючись на те, що стягувач не був позбавлений права звернутись до суду та визнати заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог в судовому порядку недійсними.

Твердження стягувача про те, що заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог не відповідають нормам чинного законодавства та суперечать статті 215 ЦК, судом до уваги не приймаються, з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до п. 2.5.2. постанови Пленуму ВГСУ № 11 выд 29.05.2013 необхідно з урахуванням приписів статті 215 ЦК України та статті 207 ГК України розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 ЦК України, частина друга статті 207 ГК України, стаття 13 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України"), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230, частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України).

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

За правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи. При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом. (Така правова позиція викладена у постанові Вищого Господарського Суду України у справі № 11/42пн від 11.07.2006).

Отже обов'язкову умовою нікчемності правочину, є пряма вказівка в нормі закону, а уразі відсутності такої, визнання правочину недійсним здійснюється в судовому порядку, з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи, та прийняттям рішення по суті спору. В свою чергу надати оцінку законності або незаконності укладеним заявам про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, суд не має права, адже це виходить за межі розгляду скарги та призведе до встановлення обставин, без прийняття рішення по суті, що суперечить правовій позиції викладеної у постанові Вищого Господарського Суду України у справі № 11/42пн від 11.07.2006.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесені оскаржуваної постанови про накладення арешту, керувався лише твердженнями стягувача, а саме листом від 07.07.2017 № 01/44-7446 ДП "Енергоринок" про наявність заборгованості, не приймаючи до уваги заяви про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, внаслідок чого було накладено арешт на суму, яка не відповідає реальній заборгованості (з урахуванням виконавчого збору) по ухвалі господарського суду Луганської області № 1/170 від 22.07.2010.

Крім того, у суду відсутні підстави для часткового скасування окремого пункту постанови або його часткової зміни, адже потягне за собою зміну документу в цілому, що згідно з приписами п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17 жовтня 2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", не належить до компетенції суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що вимога відповідача, а саме: про визнання незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника у частині примусового виконання ухвали Господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170; визнання недійсною постанови від 17.07.2017 про арешт коштів боржника, винесену в межах виконавчого провадження №31947023, у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170; скасування накладеного в рамках примусового виконання узвали господарського суду Луганської області №1/170 від 22.07.2010 арешту з грошових коштів є законними обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, та такими що підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" №01-19/2/221 від 02.08.2017 на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти Івана Миколайовича з винесення в межах виконавчого провадження №31947023 постанови від 17.07.2017 про арешт коштів боржника у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом Державного підприємства "Енергоринок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" щодо стягнення грошових коштів у розмірі 25582652,20 грн та 10% виконавчого збору у розмірі 2558265,22 грн;

3. Визнати недійсною постанову від 17.07.2017 про арешт коштів боржника, винесену в межах виконавчого провадження №31947023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою Іваном Миколайовичем, у частині примусового виконання ухвали господарського суду Луганської області від 22.07.2010 у справі №1/170 за позовом Державного підприємства "Енергоринок" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" щодо стягнення грошових коштів у розмірі 25582652,20 грн та 10% виконавчого збору у розмірі 2558265,22 грн;

4. Скасувати накладений арешт на грошові кошти боржника в рамках примусового виконання ухвали Господарського суду Луганської області №1/170 від 22.07.2010, що містяться на рахунках:

- код фінансової установи: 304665, назва фінансової установи: Філія - Луганське обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", адреса фінансової установи: 93400, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 36; номери рахунків: 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 3374; 60; 60;

- код фінансової установи: 305749, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Банк кредит Дніпро", адреса фінансової установи: 01023, м. Київ, вул. Мечникова, 3; номери рахунків: 904; 902;

- код фінансової установи: 380805, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль", адреса фінансової установи: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9; номери рахунків: 1, 8, 1, 2, 4, 8, 1, 2, 1, 3, 8, 7, 7, 5, 4, 9, 9, 9, 6; ;

- код фінансової установи: 300012, назва фінансової установи: Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", адреса фінансової установи: 01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12; номери рахунків: 6381, 6380;

- код фінансової установи: 334851, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК", адреса фінансової установи: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; номери рахунків: 9603, 261075908, 9603, 9603, ;

- код фінансової установи: 304795, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", адреса фінансової установи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50; номер рахунку: 2922;

- код фінансової установи: 351005, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК", адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12; номер рахунку: 4600;

- код фінансової установи: 322313, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРЕКСІМБАНК", адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127; номер рахунку: 458;

- код фінансової установи: 300023, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСОЦБАНК", адреса: 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29; номер рахунку: 9812;

- код фінансової установи: 339500, назва фінансової установи: ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ТАСКОМБАНК", адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30; номери рахунків: 0001, 0101,0001;

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя С.В. Масловський