ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р.Справа № 922/2273/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

при секретарі судового засідання Яковенко Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера", м. Харків
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про скасування рішення
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю від 03.02.2017

відповідача - ОСОБА_2 за довіреністю №29 від 01.08.2017

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Будівельна компанія "Укртехносфера" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про скасування як незаконного рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №56-р/к від 04.05.2017.

Ухвалою суду від 11 липня 2017 року було порушено провадження по справі.

Розгляд справи призначено на 10 серпня 2017 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 23528 від 21.07.2017) в якому проти позову заперечує.

Обставини, викладені у відзиві були досліджені судом, відзив та додані до нього документи долучені до матеріалів справи.

Позивач надав до суду пояснення щодо обставин, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 26519 від 16.08.17), які були досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Також представник позивача звернувся до суду із заявою (вх. № 25285 від 07.08.2017) про долучення до матеріалів справи доказів, поданих до суду, які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні, яке розпочалося 10 серпня 2017 року були оголошені перерви до 16 серпня 2017 року та до 29 серпня 2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, в судові засідання з'являлися повноважні представники сторін які надавали письмові пояснення та заперечення, докази на підтвердження власних правових позицій, внаслідок чого справа може бути розглянута за результатами повного та всебічного розгляду спору.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

17 січня 2017 року Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України (відповідачем) на адресу ТОВ "БК "Укртехносфера" (позивача) було направлено вимогу за вих. № 02-26/2-111 на підставі ст.ст. 3, 7, 12 п. 5, 12 ч. 1 ст. 17, ст. 22, ч. ч. 1, 2 ст. 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", ст.ст. 1, 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції", п. 1, 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32-р.

Відповідно до вказаної вимоги відповідач вказував, що позивачу у звязку з дослідженням ринків послуг з реконструкції нежитлових приміщень, на підставі статей 3, 7, 12, пунктів 5, 12 частини першої статті 17, статті 22, частини першої та другої статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» (зі змінами), статей 1, 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», пунктів 1, 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.03.2001 за № 291/5482, зі змінами, ТОВ «БК «УКРТЕХНОСФЕРА» необхідно в 14 - денний строк з дня отримання цієї вимоги надати до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (Держпром, 6 підїзд, 1 поверх, кім. 32) наступну інформацію щодо участі ТОВ «БК «УКРТЕХНОСФЕРА» в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту за ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (Капітальний ремонт і реставрація) за кодом CPV за ДК 021:2015-45453000-7, а саме капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 4 проведених Управлінням (оголошення про проведення відкритих торгів № 124406 в Інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» від 27.05.2016 № 100).

Також, вказаною вимогою відповідачем звернуто увагу позивача на те, що відповідно до ст.ст. 22, 22-1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" вимоги голови територіального комітету України щодо надання інформації є обов'язковими для виконання у визначені ним строки; неподання інформації, подання інформації в неповному обсязі у встановлені головою територіального відділення строки, подання недостовірної інформації територіальному відділенню тягне за собою відповідальність згідно зі ст.ст. 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Як вказує відповідач, позивачем відповіді на зазначену вимогу надано не було, у зв"язку з чим, за результатами розгляду справи № 2/12-12-17 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладання штрафу, адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України винесено рішення № 56-р/к від 04.05.2017 відповідно до якого: визнано, що позивач не подавши інформацію, передбачену вимогою голови територіального відділення від 16.01.2017 № 02-26/2-111, у встановлений строк, вчинив правопорушення законодавства про захист економічної конкуренції" у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки; за порушення законодавства про захист економічної конкуренції накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.

Позивач вважає, що вказане рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є незаконним та необґрунтованим у звязку із відсутністю у Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України встановлених законодавством підстав та повноважень для отримання матеріалів та документів підприємства.

В обгрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укртехносфера» оскаржується вимога Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.07.2016 №02-26/2-1880 (первинна) та Вищим адміністративним судом України винесена Ухвала від 06.02.2017 №к/800/2997/17 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року про визнання незаконною та скасування вимоги від 01.07.2016 №02-26/2-1880.

При цьому, позивач посилається на вимоги ст. 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» згідно якої голови територіальних відділень Антимонопольного комітету України мають право вимагати інформацію виключно при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або проведенні перевірок.

Втім, в оскаржуваній позивачем вимозі були відсутні докази (інформація npQ порушену справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, інформація про проведення перевірки (із зазначенням реквізитів розпорядчого акту) законності направленої вимоги.

Крім цього, позивач вказує, що вже у листі від 20.07.2016 року № 02/26/2-2070 відповідач вказує вже на іншу підставу направлення вимоги - дослідження ринків.

Позивач зазначає, що ні в Законі України «Про Антимонопольний комітет України» ні в Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України зат. Розпорядженням АнтимонопольногокомітетуУкраїни 30 березня2001р. за № 291/5482, повноваження щодо права вимагати вчинення дій із запису інформації на електронні носії та їх наступне надання територіальному органу не передбачені.

Наступна вимога №02-26/2-111 від 16.01.2017 Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до ТОВ «БК «Укртехносфера», яка й стала підставою для винесення спірного рішення №56-р/к, як зазначає позивач є по своїй суті повторною, дублюючою первинну вимогу від 01.07.2016.

Позивач зазначає, що Харківському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України було відомо про існування зазначеного судового спору щодо оскарження попередніх вимог й без повідомлення листом від 11.04.2017, адже Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України є стороною у цій справі у всіх трьох інстанціях судового розгляду й отримувало усі судові рішення. А тому зазначення у Рішенні №56-р/к від 04.05.2017, що у Відділення відсутня інформація щодо оскарження Вимоги у судовому порядку не відповідає дійсності. Харківським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України свідомо ігнорувалися усі пояснення ТОВ «БК «Укртехносфера», направлялися повторні, аналогічні вимоги для імітування початку нового процесу, хоча по суті вони є ідентичними та не відрізняються за своїм змістом абсолютно.

Вказані вище обставини й стали підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Відповідач вказує, що надіславши вимогу про надання інформації, він діяв у межах повноважень, визначених чинним законодавством, та на виконання покладених на органи АМК функцій, оскільки органи АМК, у тому числі і їх територіальні відділення, наділені правом ініціювання проведення та організації перевірок, розслідувань стосовно порушень на ринку економічної конкуренції.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам спору та оцінку наданим суду доказам, суд виходив з наступного.

За правилами частин першої та другої статті 7 Закону № 3659-ХІІ у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, у сфері здійснення контролю за узгодженими діями, концентрацією АМК має право, зокрема, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від субєктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом (п.5).

У сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності АМК та застосування законодавства про захист економічної конкуренції АМК має право, зокрема, вимагати від субєктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики (пункт 1 частини третьої статті 7 Закону № 3659-ХІІ).

Відповідно до пунктів 5, 12 частини першої статті 17 Закону № 3659-ХІІ голова територіального відділення АМК має такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від субєктів господарювання, обєднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), субєктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Аналогічні повноваження територіального відділення АМК закріплено у Положенні.

Отже, право органів АМК вимагати інформацію у субєктів господарювання самостійного характеру не має, а передбачене законом у контексті виконання такими органами певних повноважень: розгляду справ чи заяв про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведення перевірки, дослідження ринків, реалізації конкурентної політики, в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, при вирішенні спорів щодо правомірності вимог про надання інформації слід враховувати, що випадки, в яких органи АМК мають право вимагати від субєктів господарювання інформацію, повинні визначатися законами України. Відтак доведення законності таких вимог напряму залежить від доведення факту здійснення органами АМК того чи іншого повноваження, з яким закон повязує їх право вимагати інформацію.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому Законом. До таких підстав визначених законом відносять збір інформації в межах розгляду заяви або справи про порушення законодавства України про захист економічної конкуренції. Отже, лише за наявності вище зазначених підстав, орган влади має право ознайомлюватись з документами та даними, що характеризують діяльність підприємств, установ та організацій та вивчати їх. Аналогічна правова позиція підтримується Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №15 із змінами та доповненнями "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства"( п. 13, п.13.1).

Під час розгляду справи судом встановлено, що на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укртехносфера» спочатку була направлена вимога Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 01.07.2016 №02-26/2-1880 (первинна) про надання інформації.

Вказана вимога оскаржується позивачем та Вищим адміністративним судом України винесена Ухвала від 06.02.2017 №к/800/2997/17 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року про визнання незаконною та скасування вимоги від 01.07.2016 №02-26/2-1880.

В оскаржуваній позивачем вимозі відсутні докази (інформація про порушену справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, інформація про проведення перевірки (із зазначенням реквізитів розпорядчого акту) законності направленої вимоги.

Наступна вимога №02-26/2-111 від 16.01.2017 Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до ТОВ «БК «Укртехносфера», яка й стала підставою для винесення спірного рішення №56-р/к, як є по своїй суті повторною, дублюючою первинну вимогу від 01.07.2016.

Стосовно твердження відповідача про те, що вимоги від 01.07.2016 року та 16.01.2017 року є різними, суд зазначає наступне.

Порівнюючи вимоги № 02-16/2-1870 01.07.2016 року та №02-26/2-111 від 16.01.2017 року судом встановлено, що обидві вимоги направлялись позивачеві з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в обох вимогах витребовувались тотожна по суті інформація щодо участі позивача в процедурі відкритих торгів на закупівлю послуг капітального ремонту за ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (Капітальний ремонт і реставрація) за кодом CPV за ДК 021:2015-45453000-7, а саме капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Валки, вул. Карла Лібкнехта, 4 проведених Територіальним управлінням ДСА України у Харківській області (оголошення про проведення відкритих торгів №124406 в Інформаційному бюлетені «Вісник державних закупівель» від 27.05.2016 №100), перелік питань в обох вимогах, за винятком доданого пункту про надання копії документації Торгів та виключеного пункту про структурні підрозділи позивача у вимозі №02-26/2-111 від 16.01.2017 року, в обох вимогах є однаковим.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги № 02-16/2-1870 01.07.2016 року та №02-26/2-111 від 16.01.2017 року є тотожними та винесеними у звязку з однією підставою і не можуть розглядатись як самостійні та окремі адміністративні акти відповідача.

Відповідач згідно наданих до суду заперечень підкреслив, що в жодному з абзаців оскаржуваної вимоги щодо надання інформації відсутні посилання про розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, натомість зазначалось, що згідно з пунктом 1 частини 3 статті 7 Закону України «Про антимонопольний комітет України» у сфері реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження вимагати від суб'єктів господарювання, їх посадових осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що вимоги № 02-16/2-1870 01.07.2016 року та №02-26/2-111 від 16.01.2017 року за їх реальним змістом стосуються дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а не у звязку з дослідженням ринків, як про це наголошував відповідач.

Крім того, слід зазначити, що ні в Законі України «Про Антимонопольний комітет України» ні в Положенні про територіальне відділення Антимонопольного комітету України зат. Розпорядженням Антимонопольного комітету України 30 березня 2001р. за № 291/5482, повноваження щодо права вимагати вчинення дій із запису інформації на електронні носії та їх наступне надання територіальному органу не передбачені.

Відповідно до правової позиції ВСУ доведення законності вимог про надання інформації напряму залежить від доведення факту здійснення органами АМК того чи іншого повноваження, з яким закон пов'язує їх право вимагати інформацію (постанова Верховного Суду України від 8 вересня 2015 р. у справі 21-1902а15)

Відповідно до ст. 11128 ГПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Матеріали справи будь-яких доказів, крім тверджень відповідача, про проведення дослідження ринків, а не перевірки наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не містять.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд наголошує, що відповідачем, не виконано вимоги ухвали про порушення провадження по справі від 11 липня 2017 року і не надано відповідних доказів проведення дослідження ринків, зокрема доручення голови Антимонопольного комітету України від 22.07.2016 року №8-01/5843. Втім, зміст самих вимог № 02-16/2-1870 01.07.2016 року та №02-26/2-111 від 16.01.2017 року свідчить про направлення вимог з підстави дослідження наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Обґрунтовуючи необхідність отримання визначеної в оскаржуваній вимозі інформації та копій документів, відповідач посилався на приписи статей 3, 7, 12, пунктів 5, 12 частини першої статті 17, статті 22, частини першої та другої статті 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», статей 1, 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», пунктів 1, 3, 8, 9 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001р.№ 32-р (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.03.2001р. за № 291/5482.

При цьому, згідно оскаржуваної вимоги щодо надання інформації вказано про інформацію депутата Харківської обласної ради ОСОБА_3, за якою, як він вважає, є ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» при здійсненні торгів на закупівлю послуг капітального ремонту адміністративної будівлі Валківського районного суду Харківської області в м. Валки Харківської області по вул. К. Лібкнехта,4.

Як встановлено судом вказана інформація про можливі порушення вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції» міститься в депутатському зверненні , направленому депутатом Харківської обласної ради ОСОБА_3 на адресу голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

З урахуванням вимог ст. 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» голови територіальних відділень Антимонопольного комітету України мають право вимагати інформацію виключно при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або проведенні перевірок.

Так, зокрема, у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції та у сфері здійснення контролю за узгодженими діями та концентрацією реалізація зазначених повноважень безпосередньо пов'язана із розглядом заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або ж проведенням перевірки.

У той час, повноваження Антимонопольного комітету України щодо витребування інформації, необхідної для дослідження ринків, а також інформації про реалізацію конкурентної політики у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності зазначеними умовами - розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції або ж проведенням перевірки, не обмежуються.

У спірних правовідносинах направлення позивачеві вимоги про надання інформації обумовлено відповідачем проведенням дослідження ринків послуг з реконструкції нежитлових приміщень в зв'язку з інформацією депутата Харківської обласної ради ОСОБА_3 про наявність у діях учасників торгів, які проводилися Територіальним управлінням ДСА України в Харківській області ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Втім, у вимозі, яка стала підставою для прийняття спірного рішення та в самому рішенні відсутні докази (інформація про порушену справу про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, інформація про проведення перевірки (із зазначенням реквізитів розпорядчого акту) законності направленої вимоги. Таких доказів й не було надано відповідачем до суду під час розгляду цієї справи.

Відповідно ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснення такого контролю в контексті обставин цієї справи, само по собі не давало відповідачу правових підстав вимагати від позивача обов'язкового надання інформації, оскільки це прямо суперечило вимогам ст. 19 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 17, п. 12 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Розпорядженню Антимонопольного комітету України №182-р від 25.12.2001 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 лютого 2002 р. за №139/6427, а отже не давало і підстав вбачати в діях позивача, який відмовився подати відділенню АМК України запитувану в нього інформацію, наявність ознак правопорушення, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Суд погоджується з доводами позивача та його представника в частині того, що дослідження на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції за своїм функціональним призначенням та спрямованістю не є дослідженням ринків: так само, зважаючи на характер та обсяг запитуваної інформації, остання не є інформацією про реалізацію позивачем конкурентної політики.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за:

- заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Судом в даній справі не встановлено та матеріалами справи не підтверджено наявності факту порушення розгляду заяви або ж справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції чи проведення відповідачем перевірки в порядку, передбаченому Положенням про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженим розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001р. N 182-р. Відповідач не заперечує відсутність факту порушення зазначеної вище справи чи проведення перевірки.

За вказаних обставин, зважаючи на недоведеність з боку відповідача виникнення будь-яких обставин, з якими закон пов'язує наявність підстав для реалізації відповідачем повноважень на витребування інформації, суд доходить висновку про протиправність вимоги щодо надання інформації як такої, що висунуто відповідачем із перевищенням наданих законом повноважень.

З огляду на зазначене, у відповідача не було жодних фактичних та правових підстав для винесення оскаржуваного рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу у справі № 2/12-12-17 від 04 травня 2017 року.

В ст. 56 Закону України про захист економічної конкуренції передбачено, що у випадку оскарження рішення заявляються вимоги про визнання рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції недійсним.

Позивачем заявлені вимоги про скасування рішення №56 р/к у справі № 2/12-12-17 від 04.05.2017 року як незаконного.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів.

Зазначені приписи Господарського кодексу України кореспондуються з п. 10 ст. 16 ЦК України, відповідно до якого захист цивільного права особи здійснюється шляхом визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням (Постанови Верховного Суду України по справах №6-20цс11 від 21.05.2012 року, №6-32-цс13 від 12.06.2013 року).

Відповідно до ст. 11128 ГПК України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на зазначене, суд вважає вимоги позивача про скасування рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №56 р/к у справі № 2/12-12-17 від 04.05.2017 ефективним засобом захисту, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням та приходить до висновку, що вказане рішення підлягає скасуванню як незаконне.

Відповідно до вимог ст. 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а так само не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Враховуючи, необґрунтованість вимог, що направлялись відповідачем позивачеві недоведеність порушень позивачем законодавства про захист економічної конкуренції, суд приходить до висновку, що зловживання відповідачем своїми повноваженнями та створення перешкод позивачеві в добросовісному здійсненню позивачем господарської діяльності у звязку із чим позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору, покладаються на відповідача.

З огляду на наведене та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати Рішення №56-р/к від 04.05.2017 Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України як незаконне.

Стягнути з Харківського територіального відділення Антимонопольного комітету України (61022, м. Харків, пл. Свободи, 5 Держпром, 6 під'їзд, 1 поверх, кімната 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Укртехносфера" (61105, м. Харків, вул. Киргизька, 15, ) 1600 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 04.09.2017 р.

Суддя ОСОБА_4