ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2017 року Справа № 918/1322/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівСибіги О.М., Ходаківської І.П.
за участю представників:
позивачаГуменюк І.П. (посвю №6506 від 02.08.2017)
відповідача, третьої особине з'явились (про час та місце судового засідання повідомлений належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали касаційної скаргиРівненської міської ради
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017
у справі№918/1322/16 Господарського суду Рівненської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від імені якої діє Рівненська філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця"
доРівненської міської ради
третя особа на стороні відповідачаФізична особа підприємець ОСОБА_5
проскасування та визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" від імені якої діє Рівенська філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" звернулося до Господарського суду Рівенської області з позовом до Рівненської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення Рівненської міської ради №704 від 04.05.2011 "Про затвердження проекту землеустрою, вилучення та передачу в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1" в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ДТГО "Львівська залізниця" для обслуговування адміністративного приміщення та передачі в оренду ДТГО "Львівська залізниця" на 49 років земельної ділянки площею 317 кв.м для обслуговування адміністративного приміщення.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.01.2017 (суддя Войтюк В.Р.) залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичну особу підприємця ОСОБА_5

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.01.2017 (суддя Войтюк В.Р.) залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 (головуючий суддя Мамченко Ю.А., судді Крейбух О.Г., Саврій В.А.) позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Рівненської міської ради №704 від 04.05.2011 "Про затвердження проекту землеустрою, вилучення та передачу в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1" - в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ДТГО "Львівська залізниця" для обслуговування адміністративного приміщення та передачі в оренду ДТГО "Львівська залізниця" на 49 років земельної ділянки площею 317 кв.м для обслуговування адміністративного приміщення.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Рівненська міська рада звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів попередніх інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ст. 144 Конституції України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Про оренду землі", ст.ст. 12, 92, 120, 124-126, 186, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 239, 377 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 189, 193, 286 Господарського кодексу України, а також ст.ст. 32, 33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Ходаківська І.П.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2017, у зв'язку з відпусткою судді Корсака В.А., визначено наступний склад суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.08.2017 розгляд касаційної скарги призначено в режимі відеоконференції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у відкритому судовому засіданні 30.08.2017 представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено господарськими судами, 04.05.2011 Рівненська міська рада на пленарному засіданні 5 сесії, 6 скликання прийняла рішення №704 "Про затвердження проекту землеустрою, вилучення та передачу в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1" на підставі якого передбачено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 Державному територіально-галузевому об'єднанню "Львівська залізниця" - для обслуговування адміністративного приміщення та передати за рахунок земель, вилучених відповідно до цього рішення, в оренду на сорок дев'ять років земельну ділянку площею 317 м2 (умовна частка) - Державному територіально-галузевому об'єднанню "Львівська залізниця" для обслуговування адміністративного приміщення; підстава - свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.12.2005 серії НОМЕР_1.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у листопаді 2012 року Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулося до Галицького районного суду міста Львова з позовом до Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування акту індивідуальної дії. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2013 позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Рівненської міської ради №704 від 04.05.2011 "Про затвердження проекту землеустрою, вилучення та передачу в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1" в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ДТГО "Львівська залізниця" для обслуговування адміністративного приміщення та передачі в оренду ДТГО "Львівська залізниця" на 49 років земельної ділянки площею 318 м.кв. для обслуговування адміністративного приміщення.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 у справі №876/10558/13 апеляційну скаргу Рівненської міської ради задоволено частково. Постанову Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2013 скасовано. Позовну заяву Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" до Рівненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - залишено без розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.10.2016 у справі № К/800/44662/14 постанову Галицького районного суду м. Львова від 13.02.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.07.2014 скасовано, провадження у справі закрито.

Вищий адміністративний суд України у даній справі встановив, що предмет спору у справі пов'язаний із захистом права користування на земельну ділянку. За таких обставин спір, щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватноправовий характер, а тому вирішення таких і спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів.

У пункті 1.1. Статуту Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", затвердженого наказом Міністра транспорту та зв'язку України № 413 від 03.05.2006 зазначено, що Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" створено у відповідності до статей 1, 4 Закону України "Про залізничний транспорт", засноване на державній власності і входить до сфери Управління Міністерства транспорту та зв'язку України (орган управління майном) та підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України.

Указом Президента України від 09.12.2012 № 1085 створено Міністерство інфраструктури України, яке є правонаступником Міністерства транспорту та зв'язку України.

На балансі Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" знаходиться адміністративне приміщення, яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 417 м. кв. за адресою АДРЕСА_1.

Зазначена будівля передана з балансу Рівненського державного комерційно-виробничого підприємства "Залізничник" на баланс позивача у відповідності до вимог наказу Міністерства транспорту України від 23.12.2002 № 910.

Судами попередніх інстанції встановлено, що керуючись статтею 122 Земельного кодексу України, Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" звернулося до Рівненської міської ради з клопотанням № Е-6/2074 від 10.09.2012 про надання дозволу на виготовлення технічної документації для складання акта на право постійного користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1.

Однак, 11.10.2012 Управлінням земельних ресурсів Рівненської міської ради направлено на адресу Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" лист №01- 08/565, в якому зазначено, що Рівненською міською радою прийнято рішення від 04.05.2011 № 704 "Про затвердження проекту землеустрою, вилучення та передачу в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1", яким припинено право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, яка обліковувалась за Рівненським державним комерційно-виробничим підприємством "Залізничник" Львівської залізниці, та зазначену земельну ділянку на підставі клопотання начальника ВП "Рівненська дистанція електропостачання" від 10.11.2010 № 254 передано в оренду на 49 років Державному територіально-галузевому об'єднанню "Львівська залізниця".

З матеріалів справи вбачається, що Рівненська дистанція електропостачання на час виникнення спірних правовідносин була відокремленим підрозділом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" - без права юридичної особи, що підтверджується довідкою ЄДРПОУ, положенням про відокремлений підрозділ "Рівненська дистанція електропостачання", керівник відокремленого підрозділу здійснює свої повноваження лише на підставі Положення про відокремлений підрозділ та довіреністю, не наділений повноваженнями звернення до органів місцевого самоврядування щодо вирішення питань оренди земельної ділянки від імені Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця".

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам суди попередніх інстанцій правомірно зауважували про наступне.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 Земельного кодексу України суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Судами встановлено, що оформлення оренди землі проведено, на підставі звернення посадової особи яка уповноважена позивачем лише для дій щодо державних актів на право постійного користування землею (а.с. 90).

Згідно із частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України особа (суб'єкт земельних відносин) звертається з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування в місячний термін розглядає це клопотання та приймає відповідне рішення.

Тобто, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, суб'єкт земельних відносин - Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" не зверталося до Рівненської міської ради з будь-якими клопотаннями про надання дозволу на розробку технічної документації для отримання в оренду земельної ділянки за вказаною адресою.

Відповідно рішення Рівненської міської ради № 704 від 04.05.2011 "Про затвердження проекту землеустрою, вилучення та передачу в оренду земельної ділянки на АДРЕСА_1" прийнято з порушенням вимог статей 92, 122, 123 Земельного кодексу України, а саме без клопотання зацікавленої особи, в даному випадку Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця", прийнято рішення про передачу позивачу в оренду земельної ділянки.

Згідно частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 статті 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно з пунктом 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частина 1 статті 155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У даному випадку підставою для звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою. Порушення цивільного права є результатом протиправних дій порушника.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до частину 2 пункту 10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач є органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні, акти якого відповідно до пункту 10 статті 59 цього Закону, а також згідно з частиною 3 статті 144 Земельного кодексу України з мотивів їх невідповідності Конституції та Законам України оскаржуються в судовому порядку.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що були досліджені в ході судових засідань, колегія суддів касаційної інстанції опираючись не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від імені якої діє Рівненська філія "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця".

Відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, колегією суддів не приймаються до уваги, адже вони пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2017 у справі №918/1322/16 залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О.Сибіга

І.Ходаківська