ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.08.2017 Справа № 907/514/17

Суддя господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Ужгородська взуттєва фабрика», м. Ужгород

про: стягнення 134349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних)

Представники:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю;

від відповідача не зявився.

Представникам сторін, присутнім в судовому засіданні, розяснено їх права та обовязки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України, зокрема, право заявляти відводи.

СУТЬ СПОРУ: Товариством з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ заявлено позов до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Ужгородська взуттєва фабрика», м. Ужгород про: стягнення 134349,36 грн,

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 21.06.2017 року порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 05.07.2017 року.

В судовому засіданні 05.07.2017 року за клопотанням представників сторін, присутніх в судовому засіданні, оголошено перерву до 08.08.2017 року для надання можливості сторонам врегулювати спірні відносини мирним шляхом та подати суду додаткові пояснення по суті позову.

08.08.2017 року судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням головуючого судді у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 14.08.2017 року розгляд справи відкладено на 21.08.2017 року.

Позивач позов мотивує тим, що відповідач, відповідно до договору №68/16 від 25.12.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ та Публічним акціонерним товариством «Ужгородська взуттєва фабрика», м. Ужгород на постачання природного газу, не виконав свого зобовязання щодо оплати вартості спожитого природного газу в повному обсязі.

Представник позивача у ході судового розгляду наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх обґрунтованість долученими до матеріалів справи документами.

20.06.2017 року позивач подав через канцелярію суду письмову заяву про забезпечення позову в порядку ст.ст. 66-67 ГПК України. Однак, 08.08.2017 року представник позивача подав через канцелярію суду письмову заяву, якою просить суд залишити без розгляду заяву про забезпечення позову та повернути суму сплаченого судового збору за подану заяву. Враховуючи наведене, суд залишає без розгляду заяву про забезпечення позову. Питання повернення суми сплаченого судового збору, за подану заяву про забезпечення позову, буде вирішено окремо про що судом буде винесено ухвалу на підставі ст. 7 ЗУ Про судовий збір.

Також, 08.08.2017 року, представник позивача подав через канцелярію суду письмову заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме позивач просить стягнути суму боргу в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних)

Вказане клопотання подано позивачем до прийняття рішення судом першої інстанції, не суперечить законодавству, не порушує чиї - небудь права і охоронювані законом інтереси з огляду на що приймається судом.

За таких обставин, суд розглядає зменшені позовні вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, участі уповноваженого представника в засідання суду 21.08.2017 року не забезпечив, вимоги ухвали суду від 21.06.2017 року не виконав повністю, письмового документально обґрунтованого відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив/

За таких обставин справа вирішується в порядку передбаченому ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

25 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГК «РЕСУРС-ПАРТНЕР" в особі директора ОСОБА_2 (далі - Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Ужгородська взуттєва фабрика» в особі генерального директора ОСОБА_3 (далі - Споживач, Відповідач) укладено договір на постачання природного газу № 68/16 (далі Договір).

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до умов п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього обємах (обсягах), а Споживач зобовязується своєчасно оплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, визначеному Договором.

Пунктами 16.1, 16.2 Договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і поширюється на відносини між сторонами щодо постачання природного газу, які виникли з моменту підписання та до 31 грудня 2016 року включно, а в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення. Строк дії даного Договору може бути продовжений, про що Сторонами укладається відповідна додаткова угода.

15 грудня 2016 року укладено додаткову угоду № 3, згідно якої сторони підтверджують свою готовність до виконання протягом 2017 року умов вищезазначеного Договору на постачання природного газу.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і поширюється на відносини між сторонами щодо постачання природного газу, які виникли з моменту підписання та до 31 грудня 2016 року включно, а в частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 7.1. Договору, споживач - ПАТ «Ужгородська взуттєва фабрика» зобовязаний здійснювати оплату газу, що передається за даним договором шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника в порядку передбаченому п. 7.2.

Зокрема, розрахунки вартості газу, за відповідний розрахунковий період визначаються згідно п. 6.1. даного договору, або додаткової угоди до даного договору, яка встановлює ціну газу на цей період, а оплата здійснюється у наступному порядку: -50% вартості запланованого обсягу споживання газу до 15 числа місяця споживання; - остаточний розрахунок за фактично використані обсяги газу в термін до 5-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання, відповідно до рахунку наданого постачальником.

Згідно п. 8.2.2. Договору, відповідач зобовязується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених даним договором.

Пунктом 12.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за даним Договором сторони несуть відповідальність, згідно з даним договором і чинним законодавством України.

Так, з січня по квітень 2017 року, відповідачу, згідно додаткової угоди №3, постачався товар (природний газ) кожного календарного місяця відповідно до умов Договору в повному обсязі, що підтверджується відповідними видатковим накладними.

Загальна сума до сплати згідно видаткових накладних -190274,66грн. (сто девяносто тисяч двісті сімдесят чотири грн. 66 коп.).

Разом з тим, у звязку з неналежним виконанням своїх обовязків за договором № 68/16 від 25.12.2015 року, у відповідача перед ТОВ «ГК «РЕСУРС-ПАРТНЕР» виникла заборгованість.

Станом на 01 червня 2017 року, основний борг за договором на постачання природного газу № 68/16 від 25 грудня 2015 року склав 125 274,66 (сто двадцять пять тисяч двісті сімдесят чотири грн. 66 коп.), оскільки відповідач не розрахувався в повному обсязі за поставлений природний газ згідно умов договору (розрахунок заборгованості міститься в матеріалах справи).

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 12.2 Договору, у разі невиконання сторонами умов п. 7.2, 7.4, 7.5, постачальник має право вимагати від споживача сплати на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

У звязку з невиконання відповідачем основного зобовязання, відповідно до договору та ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 6470,96 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно доданого розрахунку, сума фінансових санкцій за невиконання зобовязання відповідачем складає 9074,70грн.: 1.Сума 3% річних від суми основного боргу в розмірі 692,00грн.; 2. Сума інфляційних нарахувань в розмірі 1911,74 грн.; 3. Сума пені в розмірі 6470,96грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд зазначає таке.

Обов'язок доказування, відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Підсумовуючи сукупність встановлених фактичних обставин справи і норм права, суд дійшов висновку, що матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних) є правомірною та такою, що підлягає задоволенню повністю, оскільки позов належним чином позивачем доведено і документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не спростовано.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 11, 509, 525, 526, 610 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Односторонньої відмови від виконання договору чи зміни умов його виконання не допускається. Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи принципи змагальності, рівності, неупередженості судового процесу, а також те, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач, не зважаючи на неодноразову вимогу суду, так і не подав відзиву на позов, контррозрахунку суми позову, а також не заперечив проти позову в цілому чи частково, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів розрахунок та обґрунтованість боргу позивачем.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за природний газ в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних) - підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, враховуючи вищенаведене в сукупності, заявлені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, відповідачем в установленому порядку не спростовані та не заперечені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ст.49 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 2015,24 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Ужгородська взуттєва фабрика», м. Ужгород (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Мукачівська, 44, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ГК РЕСУРС-ПАРТНЕР, м. Київ (03190, м. Київ, вул. Черняховського, 16/30, ) заборгованість в розмірі 124349,36 грн. (в т. ч. 115274,66 грн. - основна заборгованість, 6470,96 грн пеня, 1911,74 грн. - інфляційні збитки, 692,00 грн. - 3% річних), та у відшкодування судових витрат - суму 2015,24 грн. (дві тисячі п'ятнадцять грн. 24 коп.).

3. Видати наказ

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.08.2017 року.

Суддя Андрейчук Л.В.