ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 серпня 2017 р. Справа № 903/580/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Зерно-Продукт», м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ірс Сістем», Волинська обл., с.Тарасове

про стягнення 2 450 380 грн. 54 коп..

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №76 від 06.06.2017 року

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки сторін.

Суть спору: позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Волинь-Зерно-Продукт» просить стягнути з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Ірс Сістем» 2 520 380 грн. 54 коп., з яких 1 868 368 грн. 00 коп. основного боргу, 560 510 грн. 40 коп. 30% штрафу, 40 667 грн. 62 коп. 20% річних, 50 834 грн. 52 коп. пені та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем взятих на себе згідно договору купівлі-продажу ВЗПп №2801/9352 від 28.01.2016 року зобов'язань щодо оплати товару.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач подав клопотання від 16.08.2017 року №1055, підписане директором товариства ОСОБА_2, про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 50 834 грн. 52 коп., 20% річних в сумі 40 667 грн. 62 коп., від 30.08.2017 року №1121, підписане виконуючим обов'язків директора ОСОБА_3, про зменшення позовних вимог в частині основного боргу в сумі 70 000 грн. 00 коп. та просить стягнути з відповідача основний борг в сумі 1 798 368 грн. 00 коп. та штраф в сумі 560 510 грн. 40 коп.

Згідно п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача №1055 від 16.08.2017 року за своєю суттю є відмовою від позову в частині стягнення пені та 20% річних.

Зменшення розміру позовних вимог, відмова позивача від позову в частині стягнення пені та 20% річних не порушують чиїх-небудь прав і охоронюваних законом інтересів, прийняті судом, тому має місце нова ціна позову - 2 450 380 грн. 54 коп..

Відповідач у клопотанні від 29.08.2017 року розгляд справи просить відкласти у зв'язку з неможливістю товариства взяти участь у судовому засіданні через перебування директора у відпустці. Позовні вимоги не визнає, зазначає, що в результаті часткової оплати боргу сума основного боргу складає 1 798 368 грн. 00 коп..

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням клопотань про зменшення суми боргу підтримує. Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечує.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилене судом.

Ухвалами суду від 24.07.2017 року, 31.07.2017 року, 16.08.2017 року явка представників сторін не визнана обовязковою, відповідач мав можливість до судового засідання надати витребувані судом документи, видати довіреність іншому представнику.

ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, норми ст. 38 ГПК України щодо обовязку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе згідно ст. 75 ГПК України розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

28 січня 2016 року між позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «Волинь-Зерно-Продукт» (продавець) та відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Ірс Сістем» (покупець) укладений договір купівлі-продажу № 2801/9352 (а. с. 36-38).

Згідно п. п. 1.1, 1.3, 2.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5, 3.6, 4.1, 7.3, 7.4, 3.1, 9.2, продавець в порядку та на умовах договору зобовязується продавати покупцеві зернові та олійні культури, шрот в асортименті, кормо суміш в асортименті, складники для виробництва кормо суміші, крупу в асортименті, борошно в асортименті, сіль в асортименті, макаронні вироби в асортименті, цукор, мішкотара, мінеральні добрива та інший товар, згідно накладних та/або специфікацій на кожну конкретну партію товару (додатків до даного договору), які є невідємними частинами договору (надалі товар). Кількість товару, ціна, умови продажу товару обумовлюються сторонами в договорі, в накладних та/або в специфікаціях на кожну конкретну партію товару (додатках до договору), які є невідємними частинами договору. Одиницею виміру товару є одна тонна або штука, про що зазначається у накладній та/або специфікації на конкретну партію товару. Вартість однієї одиниці товару на кожну конкретну партію товару вказана в накладних та/або специфікаціях, які є невідємними частинами договору. Вартість цієї одиниці товару може бути змінена продавцем в односторонньому порядку. Загальна вартість товару, що передається у власність покупця за договором становить суму всіх накладних по вартості. Розрахунки між сторонами по договору здійснюються у національній грошовій одиниці України (гривні), шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок вказаний продавцем. Покупець зобовязується проводити 100% передоплату вартості кожної конкретної партії товару до моменту отримання відповідної партії товару. Оплата вартості товару проводиться за прийняту фактичну кількість, та за прийняту фізичну або залікову вагу (для зернових та олійних культур). Передача товару у власність покупця здійснюється окремим партіями, згідно правил Інкотермс-2000, на складі продавця або покупця за домовленістю сторін. У разі порушення строків оплати ( невиконання умов договору) покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 30 % від вартості поставленого та неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару. Крім того, покупець зобовязаний сплатити на користь продавця вартість неоплаченого товару з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 20% річних від простроченої суми. За порушення термінів оплати товару покупець сплачує продавцю пеню за кожний день прострочення оплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла протягом затримки оплати. Договір набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2016 року чи до його розірвання у випадках та в порядку, передбачених цим договором або чинним законодавством України, але в будь якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку договору жодна з сторін письмово не повідомить іншу про бажання припинити дію договору, то він вважається продовженим (пролонгованим) ще на один рік на таких самих умовах. Така пролонгація строку договору можлива без обмеження терміну.

Відповідно до п. 3.1 договору сторонами підписані специфікації №4 від 06.02.2017 року на суму 1 600 000 грн. 00 коп., №5 від 21.02.2017 року на суму 960 000 грн. 00 коп., якими погоджено найменування, кількість, ціну та вартість товару, термін поставки, строки та порядок розрахунків - 30 календарних днів з моменту поставки (а.с. 39-40).

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ч.1 ст. 692 покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобовязання виникли з договору купівлі-продажу від 28.01.2016 року № 2801/9352.

На виконання умов договору позивач поставив товар на суму 3 018 368 грн. 00 коп., що підтверджується видатковими накладними (а.с. 13-32).

Відповідач здійснив часткову оплату на загальну суму 1 220 000 грн. 00 коп. (в т.ч. 70 000 грн. 00 коп. після звернення позивача до суду), що підтверджується реєстром вхідних платежів (а. с. 33-35).

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором та специфікаціями становить 1 798 368 грн. 00 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем не оспорюється, підставна та підлягає до стягнення, оскільки згідно ст. 193 ГК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках суми невиконаного або неналежного виконання зобов'язань.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема, у випадку прострочення виконання.

Таким чином, ці види штрафної договірної відповідальності мають подвійну правову природу, які одночасно з тим, що стимулюють сторони дотримуватися умов договору, як спосіб забезпечення, ще й повинні мати компенсаційний характер санкції за порушення господарсько-правових зобов'язань.

Пунктом 7.3. договору встановлено, що у разі порушення строків оплати покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 30% від вартості поставленого та неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару.

Отже, сплата штрафу є договірним зобов'язанням відповідача.

Нараховані позивачем 560 510 грн. 40 коп. 30% штрафу (сума боргу на день звернення до суду 1 868 368,00х30%) підлягають до стягнення з відповідача згідно п. 7.3 договору.

Згідно п. 4 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

У зв'язку з відмовою позивача від стягнення 40 667 грн. 62 коп. 20% річних та 50 834 грн. 52 коп. пені провадження у справі на суму 91 502 грн. 14 коп. підлягає припиненню.

Відповідно до ст. ст. 78, 80 ГПК України позивачу розяснено наслідки відмови від позову та припинення провадження у справі.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог в сумі 35 383 грн. 18 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ірс Сістем" (Волинська обл., Луцький р-н., с. Тарасове, вул. Жовтнева, буд. 2А, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Зерно-Продукт» (Волинська обл., Ківерцівський р-н., с. Липляни, вул. Козацька, буд. 22, )

- 1 798 368 грн. 00 коп. основного боргу, 560 510 грн. 40 коп. 30% штрафу та 35 383 грн. 18 коп. в повернення витрат по сплаті судового збору, а всього 2 394 261 грн. 58 коп. (два мільйони триста дев'яносто чотири тисячі двісті шістдесят одна грн. 58 коп.).

3. Провадження на суму 91 502 грн. 14 коп. припинити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення

складений 31.08.2017 року

Суддя А. М. Кравчук