КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа№ 910/13914/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явився

від відповідача Шелест В.С. - дов. № 113 від 06.09.2016

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 27.09.2016 (суддя Турчин С.О.)

у справі № 910/13914/16

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк

«ПРАВЕКС-БАНК»

(далі - ПАТ КБ «ПРАВЕК-БАНК»)

до Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП»

(далі - ПрАТ «ДАТАГРУП»)

про стягнення 10 863 551,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 у справі № 910/13914/16 позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ДАТАГРУП» на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» прострочену кредитну заборгованість у сумі 10 104 257, 96 грн., пеню по кредиту у сумі 711 496, 77 грн., пеню по відсоткам у сумі 43 996, 33 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 162 896, 27 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким залишити позов без розгляду. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, додана позивачем до позовної заяви банківська виписка за особовим рахунком 0030/UAH за період з 22.09.2010 по 22.05.2012, не є випискою з будь-якого рахунку відповідача, оскільки цей рахунок не є рахунком відповідача, останній його не відкривав ні у позивача, ні в будь-якій іншій банківській установі. На думку апелянта, згадана банківська виписка не підтверджує, що кредитні кошти за спірним договором були отримані відповідачем, не є вона й доказом, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредитних коштів відповідачу, оскільки у цій виписці в другому рядку вказана сума за кредитом - 15 900 000, 00 грн., що означає, що дана сума була зарахована на рахунок самого позивача. Крім цього, апелянт зазначив про порушення судом першої інстанції вимог п. 3 ст. 63 ГПК України, адже судом в порушення згаданої норми закону прийнято до розгляду позовну заяву, до якої не додано обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми та доказів на підтвердження викладених в заяві обставин.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 апеляційну скаргу ПрАТ «ДАТАГРУП» прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 22.11.2016.

В судовому засіданні 22.11.2016 представником відповідача подано клопотання про призначення судової експертизи, на вирішення якої поставити визначені в клопотання питання.

В судовому засіданні 22.11.2016 на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 13.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 на підставі ст. ст. 69, 77 ГПК України продовжено розгляд справи на 15 днів, розгляд справи відкладено на 20.12.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 призначено судово-економічну експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертів поставлено питання щодо наявної заборгованості ПрАТ «ДАТАГРУП» перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» за договором про відкриття кредитної лінії № 661-003/10 від 22.09.2010 (з урахуванням усіх укладених договорів про внесення змін до договору) за кредитом, заборгованості за відсотками, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, їх розміри тощо.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 зупинено апеляційне провадження у справі № 910/13914/16, матеріали справи надіслано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 судово-економічної експертизи.

10.04.2017 на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшов лист директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Г. Рувіна про оплату вартості експертизи та необхідність погодження строку виконання експертизи.

12.04.2017 на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надіслано запит Київського апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи для вирішення згаданого клопотання.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 поновлено провадження у справі № 910/13914/16 для розгляду клопотання директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз О.Г. Рувіна про оплату вартості експертизи та необхідність погодження строку виконання експертизи. Розгляд справи № 910/13914/16 призначено на 30.05.2017. Зобов'язано ПрАТ «ДАТАГРУП» до дня судового засідання надати докази оплати вартості проведення судово-економічної експертизи у справі № 910/13914/16.

29.05.2017 від представника ПрАТ «ДАТАГРУП» надійшло клопотання, в якому він повідомив про відступлення позивачем права вимоги за спірним договором, новий кредитор немає претензій до відповідача, відтак просив оскаржуване рішення скасувати повністю та припинити провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 розгляд справи № 910/13914/16 за апеляційною скаргою ПрАТ «ДАТАГРУП» відкладено на 27.06.2017. Зобов'язано ПрАТ «ДАТАГРУП» надати письмові пояснення з посиланням на відповідні докази щодо причин неоплати вартості призначеної судом судово-економічної експертизи у справі № 910/13914/16.

12.06.2017 на адресу Київського апеляційного господарського суду надійшло повідомлення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України про залишення ухвали суду від 20.12.2016 про призначення судово-економічної експертизи у справі № 910/13914/16 без виконання.

26.06.2017 через відділ документообігу Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання ПрАТ «ДАТАГРУП», в якому останній просив не проводити судово-економічну експертизу, призначену ухвалою суду від 20.12.2016, а також скасувати рішення Господарського суду від 27.09.2016 у справі № 910/13914/16 повністю та припинити провадження у справі.

26.06.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Технікс Ресурс» про залучення його до розгляду справи як процесуального правонаступника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та здійснити заміну сторони по справі - позивача -з ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на ТОВ «Технікс Ресурс», крім цього скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 у справі № 910/13914/16 повністю та припинити провадження у справі.

27.06.2017 в період з 11 год. 00 хв. до 12 год. 15 хв. із приміщення Київського апеляційного господарського суду було проведено евакуацію працівників суду та інших присутніх осіб, в тому числі представників учасників судового процесу, в зв'язку з надходженням повідомлення про замінування будівлі, про що складено Акт Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 та Акт Вибухотехнічного управління Головного управління Національної поліції у місті Києві про перевірку об'єкта на наявність вибухових пристроїв, вибухових речовин або конструктивно схожих на них предметів від 27.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 розгляд справи відкладено на 15.08.2017.

В судове засідання апеляційної інстанції 15.08.2017 з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав. Присутній в судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти розгляду справи у відсутності представника позивача.

Згідно абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Оскільки позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, неявка його представника не перешкоджає вирішенню апеляційної скарги по суті, апеляційний суд вважав за необхідне апеляційну справу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній та додаткових поясненнях підстав, оскаржуване рішення скасувати та провадження у справі припинити з огляду на відсутність претензій нового кредитора за спірним договором до відповідача.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «ДАТАГРУП» про стягнення 11 455 202, 97 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 661-003/10 від 22.09.2010 щодо повного та своєчасного погашення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим просило стягнути з відповідача 10 104 257,96 грн. простроченої кредитної заборгованості, 1 204 041,51 грн. прострочених відсотків, 13 1468,20 грн. пені по кредиту, 15 435,30 грн. пені по відсоткам.

22.09.2016 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з відповідача 10 863 551,15 грн., з яких: 10 104 257,96 грн. сума простроченої кредитної заборгованості, 715 296,85 грн. пені по кредиту, 43 996,33 грн. пені по відсоткам. Цю заяву прийнято судом до розгляду й позовні вимоги розглядались в її редакції.

26.09.2016 від представника позивача надійшли пояснення, згідно яких в розрахунку заборгованості, поданому одночасно з заявою про зменшення позовних вимог, в частині розрахунку пені за несвоєчасне погашення чергового траншу кредиту, що підлягав поверненню до 29.02.2016, помилково зазначено суму 203 933,34 грн. замість суми 101 966,67 грн., відтак при розгляді справи позивач просив брати до уваги доданий до даних пояснень виправлений розрахунок заборгованості.

Оскільки позивачем не заявлено відповідної письмової заяви на підставі ст. 22 ГПК України суд здійснив розгляд справи за заявленими в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 21.09.2016 вих. №4653/11 вимогами та згідно із розрахунком позовних вимог, доданим до цієї заяви.

Як встановлено матеріалами справи, 22.09.2010 між ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (позивачем, банком за договором) та ПрАТ «ДАТАГРУП" (відповідачем, позичальником за договором) було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 661-003/10 (далі - Кредитний договір), за умовами п. 1.1 якого банк надає позичальнику кредитну лінію у національній валюті на загальну суму 15 900 000, 00 грн., а позичальник зобов'язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути його банку в повному обсязі в порядку та строки, встановлені умовами цього договору, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, виконати всі інші зобов'язання, передбачені цим договором.

В подальшому сторони вносили зміни та доповнення до Кредитного договору на підставі договорів про внесення змін та доповнень до нього від 22.12.2010, від 01.03.2011, від 01.06.2011, від 28.11.2011, від 30.12.2011, від 30.01.2012, від 29.02.2012, від 27.04.2012, від 27.04.2012, від 05.06.2012, 04.02.2013, від 24.12.2013, від 29.12.2015.

За умовами п. 2 Кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів за реквізитами контракту або на поточний рахунок позичальника №542 в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», МФО 321983 після укладення договору застави та отримання письмової згоди кредитної заявки від позичальника на отримання кредиту, складеної за формою, визначеною в додатку до цього договору. Позивальник впродовж п'яти календарних днів від дати підписання договору сплачує на користь банку комісійну винагороду в сумі 79 500, 00 грн., на рахунок № 0030 в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», МФО 321983.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 04.02.2013) видача кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника №8050 в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» МФО 380838 після отримання письмової кредитної заявки від позичальника на отримання кредиту.

Положеннями п.1.3 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 29.12.2015) сторони погодили, що кредит надається позичальникові строком з 22 вересня 2010 року до 30 червня 2016.

На період з 22 вересня 2012 року до 01 квітня 2013 року за домовленістю сторін процентна ставка встановлюється в розмірі 21 % (двадцять один) процент річних.

На період з 01 квітня 2013 року до 31 березня 2015 року за домовленістю сторін процентна ставка встановлюється в розмірі 21% (двадцять один) процент річних.

На період з 01 квітня 2015 року до 31 березня 2016 року за домовленістю сторін процентна ставка встановлюється в розмірі 16% (шістнадцять) процентів річних.

На період з 01 квітня 2016 року до 30 червня 2016 року розмір процентної ставки за користування кредитом буде додатково письмово погоджений між групою кредиторів позичальника та позичальником в строк до 15.03.2016. Процентна ставка у погодженому розмірі буде встановлена сторонами шляхом укладення відповідного договору про внесення змін та доповнень до Кредитного договору.

Згідно п. 3.2 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 04.02.2013) проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами (вибраною та непогашеною сумою кредиту) протягом відсоткового періоду, яким вважається період з 26-го числа попереднього місяця по 25-е число поточного календарного місяця) протягом 6 календарних днів, починаючи з 26-го числа поточного місяця, а також на момент повернення кредиту, визначений п. 1.3 Кредитного договору, шляхом списання банком відповідної суми грошових коштів з поточного рахунку позичальника №8050 в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», МФО 380838. Цим позичальник доручає, а банк зобов'язується за дорученням позичальника здійснювати договірне списання з поточного рахунку позичальника, зазначеного в цьому пункті договору, грошових коштів для оплати процентів у відповідній сумі та у валюті, визначеній п. 1.1 цього договору. Право на договірне списання виникає у банку з дня, коли у позичальника виникло зобов'язання по сплаті процентів відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п.3.1 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 29.12.2015) сторони домовились, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом в строк до 30.06.2016 року відповідно до графіку погашення заборгованості: до 29.12.2015 - 815 733,36 грн., до 31.12.2015 - 101 966,67 грн., до 31.01.2016 - 101 966,67 грн., до 29.02.2016 - 101 966,67 грн., до 31.03.2016 - 101 966,67 грн., до 30.04.2016 - 109 250,00 грн., до 31.05.2016 - 109 250,00 грн., до 27.06.2016 - 109 250,00 грн., до 30.06.2016 - 10 104 257,96 грн., всього: 11 655 608,00 грн. - залишок непогашеної заборгованості станом на 29.12.2015.

Проценти за користування кредитом та нараховані за період з 01.04.2015 до 31.03.2016 включно в розмірі 1 204 041,51 грн. підлягають сплаті позичальником 30.06.2016 (п. 3.9 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 29.12.2015)).

За умовами пп. 5.1.1 п. 5.1 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 04.02.2013) передбачено обов'язок позичальника використовувати кредит на передбачені цим договором цілі та забезпечити своєчасне повернення коштів та сплату нарахованих процентів за користування кредитом.

Положеннями п.п. 6.1.4 п. 6.1 Кредитного договору (в редакції договору про внесення змін та доповнень від 04.02.2013) сторони передбачили право банку при настанні строків оплати платежів згідно цього договору чи у випадку наявності простроченої заборгованості по платежах, а також при настанні випадків дострокового повернення кредиту відповідно до умов цього договору, будь-які надходження, що знаходяться на поточних рахунках позичальника (в національній валюті та/або іноземній валюті), в тому числі на поточному рахунку позичальника №8050 в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» можуть бути використані банком для оплати процентів, погашення заборгованості за кредитом, здійснення інших платежів. Цим договором позичальник надає банку право договірного списання коштів зі своїх поточних рахунків в національній та іноземній валютах, відкритих в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК».

За порушення строків повернення кредиту та/або внесення процентів за користування кредитом, банк має право стягнути з позичальника пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період за який сплачується пеня (п. 9.1 Кредитного договору в редакції про внесення змін та доповнень від 04.02.2013)).

Пеня за кредитом згідно пп. 9.1.1 п. 9.1 Кредитного договору в редакції про внесення змін та доповнень від 04.02.2013 розраховується з дати, наступної після дати, на яку позичальник мав здійснити платіж за кредитом на користь банку відповідно до цього договору, по дату повного погашення позичальником заборгованості за кредитом.

Пеня за процентами розраховується з 27-го числа поточного місяця по дату повного погашення позичальником заборгованості за процентами, крім випадків, передбачених п. 3.3 цього договору.

Цивільні права та обов'язки на підставі ч. 1 ст. 11 ЦК України виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин на підставі ст.193 ГК України та ст.ст.525 та 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи, 23.09.2010 відповідач звернувся до позивача із кредитною заявкою про надання кредиту в сумі 15 900 000,00 грн.

На виконання Кредитного договору на підставі вищевказаної заявки, позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 15 900 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №44 від 23.09.2010 та банківськими виписками з рахунків позичальника (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи).

Посилання апелянта (відповідача) на те, що додана позивачем до позовної заяви банківська виписка за особовим рахунком 0030/UAH за період з 22.09.2010 по 22.05.2012 не підтверджує, що кредитні кошти за спірним договором були отримані відповідачем, не є доказом того, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором щодо надання кредитних коштів відповідачу тощо,не заслуговують на увагу, оскільки як видно з наявних в матеріалах справи меморіального ордеру № 44 від 23.09.2010 та вищезгаданої банківської виписки 23.09.2010 позивачем з особового рахунку 0030 на рахунок 542 перераховано кошти в розмірі 15 900 000, 00 грн. з призначенням платежу «Видача кредиту згідно умов договору № 661-003/10 від 22.09.2010», одержувачем зазначено ПрАТ «ДАТАГРУП».

За твердженнями позивача, особовий рахунок 0030 згідно Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління НБУ № 280 від 17.06.2004, було відкрито банком для обліку заборгованості позивальника за Кредитним договором, заявка чи згода позивальника (відповідача) для його відкриття не потрібна, адже він відкривається банком самостійно в обов'язковому порядку. Крім цього, за твердженнями позивача, при внесенні змін до Кредитного договору від 04.02.2013 було зазначено новий рахунок позичальника № 8050, проте кредитні кошти на цей рахунок не зараховувались, оскільки 23.09.2010 в повному обсязі були зараховані на поточний рахунок № 542, який передбачено п. 2 Кредитного договору у підписаній 22.09.2010 редакції.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає висновки місцевого суду про належне виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором щодо видачі відповідачу кредитних коштів правомірними. Доказів на спростування цього відповідачем (апелянтом) суду не надано.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 3.1 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 29.12.2015) сторони домовились, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом у строк до 30.06.2016 року, відповідно до графіку погашення заборгованості: до 29.12.2015 - 815 733,36 грн., до 31.12.2015 - 101 966,67 грн., до 31.01.2016 - 101 966,67 грн., до 29.02.2016 - 101 966,67 грн., до 31.03.2016 - 101 966,67 грн., до 30.04.2016 - 109 250,00 грн., до 31.05.2016 - 109 250,00 грн., до 27.06.2016 - 109 250,00 грн., до 30.06.2016 - 10 104 257,96 грн., всього: 11 655 608,00 грн. - залишок непогашеної заборгованості станом на 29.12.2015.

Як встановлено матеріалами справи, всупереч умовам Кредитного договору, відповідач лише частково повернув кредит, не здійснивши сплати кредитного платежу, строк якого настав 30.06.2016, тому у нього утворилась заборгованість в розмірі 10 104 257,96 грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів повернення позивачу кредиту в розмірі 10 104 257,96 грн. відповідачем (апелянтом) суду не надано.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за Кредитним договором в розмірі 10 104 257,96 грн., які доведені позивачем належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, в зв'язку з простроченням відповідачем грошового зобов'язання, позивачем (в редакції заяви про зменшення позовних вимог вих. №4653/11 від 21.09.2016) заявлено до стягнення 715 296,85 грн. - пені по кредиту, нарахованої за періоди з 01.03.2016 по 31.03.2016, з 01.04.2016 по 01.04.2016, з 01.07.2016 по 28.07.2016, з 29.07.2016 по 15.09.2016, з 16.09.2016 по 19.09.2016, а також 43 996,33 грн. - пені по відсоткам, нарахованої за загальний період з 01.07.2016 по 14.09.2016 за вирахуванням здійснених відповідачем оплат за період з 05.05.2016 по 06.05.2016 на суму відсотків 114 011,02 грн. (сплачені 06.05.2016).

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.1-2 ст. 549 ЦК України ).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів пеню за прострочку платежу в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату кредиту та процентів передбачена п. 9.1 Кредитного договору, згідно якого за порушення строків повернення кредиту та/або внесення процентів за користування кредитом, позивач має право стягнути з відповідача пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період за який сплачується пеня.

Зі змісту пп.9.1.1 п. 9.1 Кредитного договору вбачається, що нарахування пені за кредитом та процентами здійснюється враховуючи день фактичної сплати, а тому в періодах нарахування пені день фактичної сплати боргу враховано позивачем правомірно.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені за кредитом, апеляційний суд встановив, що позивачем здійснено нарахуванням 7 600,14 грн. пені за період з 01.03.2016 по 31.03.2016 на суму боргу в розмірі 203 933,34 грн., проте з наявної в матеріалах справи банківської виписки вбачається заборгованість по кредиту в розмірі 101 966,67 грн. (строк оплати якої до 31.01.2016, а погашена вона 29.01.2016), тому нарахування пені на цю суму за період з 01.03.2016 по 31.03.2016 не здійснюється.

У наданих суду першої інстанції поясненнях, позивач підтвердив помилкове зазначення в розрахунку суми боргу в розмірі 203 933,34 грн., відтак нарахування пені за період з 01.03.2016 по 31.03.2016 має здійснюватись тільки на суму 101 966, 67 грн.

Здійснивши власний розрахунок пені в межах визначених позивачем періодів (розрахунок в редакції заяви про зменшення позовних вимог вих. №4653/11 від 21.09.2016), суд першої інстанції вірно встановив, що вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасну сплату кредиту підлягають задоволенню в розмірі 711 496,77 грн., отже вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, нарахування пені по відсоткам здійснювалось позивачем в тому числі й на суму 114 011,02 грн. відсотків, які були нараховані за період з 26.03.2016 по 25.04.2016.

Як вище згадувалось, п.1.3 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 29.12.2015) сторони погодили, що на період з 01.04.2015 до 31.03.2016 за домовленістю сторін процентна ставка встановлюється в розмірі 16% (шістнадцять) процентів річних, а на період з 01.04.2016 по 30.06.2016 розмір процентної ставки за користування кредитом буде додатково погоджуватись сторонами.

Проте як встановлено матеріалами справи та зазначено позивачем, розмір процентної ставки за період з 01.04.2016 по 30.06.2016 між сторонами не погоджувався, відповідних додаткових угод не укладалось.

Нарахування відсотків за період з 26.03.2016 по 25.04.2016 в сумі 114 011,02 грн. позивачем здійснено за ставкою 16 % річних, встановленою для нарахування за період з 01.04.2015 до 31.03.2016.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згадане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначено.

Випадки, коли договір позики вважається безоплатним (ч.2 ст. 1048 ЦК України), тобто законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-36цс14, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, незважаючи на те, що сторонами не було погоджено на період з 01.04.2015 до 31.03.2016 процентної ставки для нарахування процентів, позивач має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами на рівні облікової ставки Національного банку України.

В зв'язку з чим, за період з 26.03.2016 по 25.04.2016 позивачем було здійснено нарахування процентів за ставкою 16 % річних, тобто у меншому розмірі, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує прав сторін.

З огляду на наведене, розрахунок пені по відсоткам в сумі 43 996,33 грн. грн. є арифметично вірним й вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Долучений відповідачем (апелянтом) до апеляційної скарги розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість за кредитом складала 9 033 896, 49 грн., за відсотками - 819 764, 04 грн., пеня за кредитом і відсотками - 744 726, 82 грн., всього 10 598 387, 35 грн., обгрунтовано не прийнято судом до уваги, адже станом на момент прийняття рішення відповідачем власного розрахунку заборгованості надано не було й всупереч приписам ст. 101 ГПК України не доведено неможливості подання такого розрахунку суду з причин, що не залежали від нього.

Доводи відповідача про те, що йому не відомо про здійснення платежів по Кредитному договору, законно не прийнято судом першої інстанції до уваги, адже приписами п. 3.2, пп. 6.1.4 п. 6.1 Кредитного договору (в редакції про внесення змін та доповнень від 04.02.2013) передбачено право банку (позивача) на договірне списання коштів для погашення заборгованості по кредиту та процентах з відкритих в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» поточних рахунків відповідача в національній та іноземній валютах.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду про часткове задоволення позовних вимог й стягнення з відповідача на користь позивача за Кредитним договором 10 104 257,96 грн. простроченої заборгованості, 711 496,77 грн. пені по кредиту та 43 996,33 грн. пені по відсоткам.

Відступлення ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (позивачем) після прийняття оскарженого у даній справі судового рішення права вимоги до ПрАТ «ДАТАГРУП» (відповідача) за кредитом згідно договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 27.12.2016 та договору відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.01.2017, а також відсутність у нового кредитора - ТОВ «Технік Ресурс» претензій до відповідача, не є підставою для скасування цілком законного та обґрунтованого рішення й відповідно припинення провадження у справі, адже на момент звернення позивача до суду та прийняття судом першої інстанції рішення у відповідача (ПрАТ «ДАТАГРУП») існувала заборгованість перед позивачем за Кредитним договором, право вимоги за яким належало позивачу - ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК».

З огляду на викладене, клопотання ПрАТ «ДАТАГРУП» (відповідача) та ТОВ «Технік Ресурс» про скасування рішення та припинення провадження у справі, як і клопотання останнього про заміну сторони по справі - позивача з ПАТ «КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на ТОВ «Технік Ресурс» задоволенню не підлягають.

При цьому, у разі необхідності сторони спірних правовідносин вправі на стадії виконання рішення замінити стягувача та в мирному порядку врегулювати питання наявності чи відсутності заборгованості відповідача за Кредитним договором.

Доводи апелянта (відповідача) з приводу порушення судом першої інстанції вимог процесуального права (ст. 63 ГПК України) при прийняття позовної заяви до провадження не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДАТАГРУП» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 у справі № 910/13914/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/13914/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук