ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
КОЛЕГІЯ З РОЗГЛЯДУ СПРАВ ПРО БАНКРУТСТВО
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" серпня 2017 р. Справа № 5019/2862/11

Суддя Марач В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Форвард": пров. Університетський, 1, м. Харків

до боржника Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод": вул. Привокзальна, 2, с. Городок, Рівненський район, Рівненська область

про банкрутство

За участі представників:

від кредиторів: ТОВ "Фірма "Восток"- Губар В.Є.; ВАТ "РЗТА" - Савонік Н.І.; Головного управління ДФС у Рівненській області - Форет М.С.; Вяльдіна С.В.; Процюк Ю.І; від ОСОБА_7 - ОСОБА_8;

від ліквідатора: Лаврін О.В., Мельник І.А.;

від органу прокуратури: Прищепа О.М.;

від Універсальної товарної біржі "Україна - Захід" - Карнаух О.Ф.;

від ТОВ "Бізнес Іпекс Груп" - Устименко А.В.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 17.01.2013 р. Закрите акціонерне товариство "Рівненський ливарний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора.

Ухвалою суду від 07.10.2015 р. призначено ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" Іванкова В.М.

Ухвалою суду від 29.06.2017 р. призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.07.2017 р., зокрема, скаргу ТОВ "Фірма Восток" на дії (бездіяльність) ліквідатора, позовну заяву ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону із продажу майна; заяву ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника, договору купівлі-продажу та клопотання про застосування заходів забезпечення; клопотання ТОВ "Фірма Восток" про усунення арбітражного керуючого Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора ЗАТ "Рівненський ливарний завод" та призначення ліквідатором боржника Ткаченка О.А.

20.07.2017 р. ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" подано письмові заперечення на вказані вище скарги та заяви.

25.07.2017 р. ліквідатором боржника подано звіт про проведену роботу з документальним підтвердженням.

Ухвалами суду від 25.07.2017 р. клопотання ТОВ "Фірма Восток" про застосування заходів забезпечення задоволено частково, розгляд справи відкладено на 22.08.2017р.

19.08.2017 р. ліквідатором подано додаткові пояснення на заяву ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника та договору купівлі-продажу.

22.08.2017 р. від ТОВ "Бізнес імпекс груп" надійшла заява, згідно якої товариство просить суд відмовити в задоволенні заяви ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника та договору купівлі-продажу.

При цьому, ТОВ "Бізнес імпекс груп" 22.08.2017 р. подано заяву про скасування вжитих ухвалою суду від 25.07.2017 р. по даній справі заходів забезпечення.

22.08.2017 р. ТОВ "Фірма Восток" подано доповнення до заяви про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника та договору купівлі-продажу, згідно якого кредитор в доповнення до заяви просить суд залучити ТОВ "Систем менеджмент сервіс", ТОВ "Технопривід інвест груп", ТОВ "Бізнес імпекс груп" в якості відповідачів по справі, припинити право власності останніх на майно та зобов'язати вказані товариства повернути майно боржнику.

Вказане доповнення до заяви не приймається судом до розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).

Згідно ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 388 ЦК України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто, згідно вказаної норми, власник майна має право витребувати майно від добросовісного набувача, зокрема, коли воно вибуло з його володіння або особи, якій він передав майно у володіння, поза його волею іншим шляхом.

Частиною 3 ст. 55 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній з 19.01.2013 р., далі по тексту - Закон про банкрутство) передбачено можливість визнання недійсними у судовому порядку результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону.

На розгляді суду перебуває заява ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника та договору купівлі-продажу.

Вказана заява ще не розглянута судом, а відтак заявлення вимоги про витребування майна від добросовісного набувача є передчасним.

Крім того, суд наголошує, що Законом про банкрутство та цивільним законодавством не передбачено права кредитора на звернення до суду з вимогою про витребування майна від добросовісного набувача.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Господарського суду Рівненської області по справі №5019/2862/11 від 07.10.2015 р. та від 20.10.2015 р. було встановлено факт порушення при проведенні аукціонів з продажу майна боржника та, зокрема, визнано недійсними результати аукціонів та договори купівлі-продажу.

В подальшому, ЗАТ "Рівненський ливарний завод" в особі ліквідатора як власником майна вживалися заходи щодо повернення майна за скасованими аукціонами шляхом витребування в позовному провадженні від добросовісних набувачів ТОВ "ЄВРОСВЕТ" та ОСОБА_17, що підтверджується рішеннями Господарського суду Рівненської області по справах №918/1320/15 від 03.02.2016р., №570/4471/15-ц від 25.12.2015 р.

Крім того, ухвалою суду від 25.07.2017 р. залучено в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ "Систем менеджмент сервіс", ТОВ "Технопривід інвест груп", ТОВ "Бізнес імпекс груп", Універсальну товарну біржу "Україна-Захід" до участі у справі про банкрутство ЗАТ "Рівненський ливарний завод" в частині розгляду заяви ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника, договору купівлі-продажу, позовної заяви ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону із продажу майна.

З огляду на викладене та враховуючи, що заявником невірно обрано спосіб захисту, доповнення ТОВ "Фірма Восток" до заяви про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника та договору купівлі-продажу не приймається судом до розгляду.

Також, ТОВ "Фірма Восток" 22.08.2017 р. подано клопотання про витребування від Універсальної товарної біржі "Україна-Захід" доказів, а саме: копій протоколу про визначення учасників аукціону з продажу майна боржника від 29.11.2016 р. та розрахункових документів про перерахування товарній біржі коштів у якості гарантійних внесків учасниками аукціону з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод".

Суд зазначає, що Універсальною товарною біржею "Україна-Захід" 22.08.2017 р. подано документи зазначені в клопотанні ТОВ "Фірма Восток" про витребування доказів, які долучені до матеріалів справи.

Таким чином, вказане клопотання ТОВ "Фірма Восток" не підлягає до задоволення.

Крім того, в судовому засіданні 22.08.2017 р. представником органу прокуратури було заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд зазначає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, у зв'язку з чим клопотання про відкладення розгляду справи відхиляється судом.

Господарський суд, заслухавши в судовому засіданні учасників провадження у справі, заявників, дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини по справі, встановив наступне.

Згідно ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 р. (набрав чинності з 19.01.2013 р.) викладено в новій редакції Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону про банкрутство в редакції від 22.12.2011 р. встановлено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Отже, при розгляді справи про банкрутство ЗАТ "Рівненський ливарний завод" застосовуються норми Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.), окрім норм що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство.

Щодо позовної заяви ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону із продажу майна слід зазначити таке.

Судом встановлено, що ліквідатором на виконання вимог Закону про банкрутство було проведено конкурс щодо визначення організатора аукціону.

На участь у конкурсі від потенційних організаторів аукціону надійшли заявки від Універсальної товарної біржі "Україна-Захід", Приватного підприємства "Компанія з управління майном банкрутів" та Рівненської товарної біржі.

За результатами проведеного конкурсу тендерною комісією було визначено переможцем організатора аукціону - Універсальну товарну біржу «Україна-Захід» (рішення оформлено Протоколом № 1 засідання тендерної комісії з продажу майна в справі про банкрутство ЗАТ "Рівненський ливарний завод"), що не є заінтересованою особою стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону, має більш ніж трьох річний досвід роботи з проведення торгів, та запропонував найнижчий розмір біржового збору (біржової винагороди) організатора аукціону.

28.09.2016 р. між ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" арбітражним керуючим Іванковим В.М. та Універсальною товарною біржею "Україна-Захід" було підписано Договір про проведення реалізації майна підприємства-банкрута з аукціону.

Згідно п.1.1., п. 1.2. вказаного Договору організатор аукціону, діючи від імені Замовника, зобов'язується за свій рахунок підготувати та провести аукціон/аукціони, а Замовник сплати Організаторові обумовлений даним договором біржовий збір.

Організатор здійснює продаж майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що набула чинності з 19.01.2013 р. Початкова вартість цілісного майнового комплексу, виставленого на перший аукціон, є сукупність визнаних у встановленому порядку вимог кредиторів визнаних у встановленому порядку вимог кредиторів, а саме 83 977 095, 91 грн. Аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості.

Пунктами 1.3, 1.4., 1.5. вказаного Договору передбачено, що у разі закінчення аукціону без визначення переможця, Організатор аукціону зобов'язаний провести протягом місяця повторний аукціон з продажу майна у вигляді ЦМК. Початковою вартістю повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості попереднього аукціону. Повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості, але не нижче ніж до граничної вартості, яка становить 50 відсотків початкової вартості.

У разі закінчення повторного аукціону Організатор зобов'язаний провести протягом місяця другий повторний аукціон з продажу майна у вигляді ЦМК. Початковою вартістю другого повторного аукціону є вартість, зменшена на 20 відсотків щодо початкової вартості попереднього (повторного) аукціону. Другий повторний аукціон проводиться з можливістю зниження початкової вартості на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір.

Уразі, якщо продати майно у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, Організатор організовує аукціон (аукціони) з продажу майна частинами.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.4 п.2.1. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" 29.05.2013 р. № 11 вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, для визнання недійсним саме договору на організацію проведення аукціону із продажу майна заявник повинен вказати підстави недійсності саме такого договору, тобто порушення вимог законодавства (пряме порушення щодо підстав та порядку укладання самого договору), відсутність цивільної дієздатності, волевиявлення та його вільності, не спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків.

В обґрунтування позовної заяви про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону із продажу майна ТОВ "Фірма Восток" посилається на незаконність дій при продажі майна боржника, зокрема, щодо зниження його вартості.

Відповідно до п.2.2. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" 29.05.2013р. № 11 за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Слід зазначити, що, дії на незаконність яких посилається заявник, здійснювались під час виконання договору про проведення реалізації майна підприємства - банкрута з аукціону та не можуть бути підставами для визнання недійсним самого договору.

Крім того, оцінка визначенню вартості продажу майна може бути надана судом під час перевірки порядку здійснення продажу майна та торгів, але аж ніяк не при оцінці законності укладання договору про проведення реалізації майна підприємства - банкрута з аукціону.

Наведені ТОВ "Фірма "Восток" доводи не свідчать про порушення під час укладання з Універсальною товарною біржею "Україна-Захід" договору про проведення реалізації майна підприємства - банкрута на аукціоні від 28.09.2016 р. та про наявність підстав визнання його недійсним.

З огляду на викладене, в задоволенні позовної заяви ТОВ "Фірма "Восток" про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону із продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" від 28.09.2016 р. слід відмовити.

Щодо заяви ТОВ "Фірма "Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна боржника та договору купівлі-продажу суд зазначає наступне.

У вказаній заяві, кредитор посилається на оскарження ОСОБА_7 та Рівненським об'єднаним управлінням ПФ України ухвали Господарського суду Рівненської області від 22.09.2016 р. в частині їх кредиторських вимог та про необхідність зупинення продажу майна.

Слід зазначити, що ухвала Господарського суду Рівненської області від 22.09.2016 р. на час формування реєстру вимог кредиторів боржника на загальну суму 83 977 095,91 грн. та на момент укладання договору з торгівельною організацією, набрала законної сили та не була оскаржена.

Відповідно до положень ч.1 ст. 49 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Виходячи з системного аналізу положень Закону про банкрутство у процедурі ліквідації задоволення вимог кредиторів відбувається за рахунок коштів, отриманих від здійсненої у встановленому порядку реалізації майна боржника.

Таким чином, враховуючи, що процедура ліквідації підприємства обмежена в часовому інтервалі, одразу після розгляду останньої заяви з поточними вимогами до боржника, що підтверджується ухвалою суду від 22.09.2016 р., було сформовано реєстр вимог кредиторів, визначено сукупний розмір кредиторських вимог до боржника та розпочато продаж майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" у вигляді цілісного майнового комплексу, як того вимагає ч. 5 ст. 44 Закон про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.).

Закон про банкрутство не містить визначення поняття цілісного майнового комплексу, але виходячи із положень даного Закону, зокрема ст. 33, можна дійти висновку що під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу в установленому Законом порядку як в процедурі санації так і у ліквідаційній процедурі, відчужуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності боржника, у тому числі приміщення, споруди, обладнання, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, права на знаки (позначення), що індивідуалізують боржника, його продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать боржнику, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам. Визначальним в даному випадку є саме факт продажу майна боржника за найбільшою ціною.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності.

До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за результати проведення інвентаризації ліквідатором було сформовано цілісний-майновий комплекс, який в себе включав: нематеріальні активи (програмне забезпечення), основні засоби (будівлі, споруди, устаткування, інвентар, машини, обладнання, транспортні засоби), довгострокові фінансові інвестиції та дебіторську заборгованість.

Отже, вчинення дій щодо зупинення торгів з продажу майна боржника перешкоджали б ліквідатору виконувати свої повноваження у відповідності до вимог Закону про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи ліквідатором вживалися наступні заходи по реалізації майна боржника.

28.09.2016 р. ліквідатор боржника звернувся з листом вих. № 210 від 28.09.2016 р. про проведення аукціону до Універсальної товарної біржі "Україна-Захід" щодо продажу цілісного майнового комплексу ЗАТ "Рівненський ливарний завод" за початковою вартістю 83 977 095,91 грн. згідно до сформованого реєстру вимог кредиторів у справі №5019/2862/11.

30.09.2016 р. було оприлюднено оголошення про проведення аукціону з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" за № 35944 на сайті Міністерства юстиції України та сайті Вищого господарського суду України. Оголошення за своєю структурою відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Проведення аукціону було призначено на 01.11.2016 р. з кінцевим терміном представлення заявок до участі в аукціоні - 17.10.2016 р. 17.00 год.

Протоколом організатора аукціону від 17.10.2016 р. було зафіксовано, що а встановлений оголошенням термін не було зареєстрованого жодного учасника.

В порядку ст. 69 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) 18.10.2016р. на сайті Міністерства юстиції України та сайті Вищого господарського суду України було розміщено повідомлення про результати проведення аукціону 01.11.2016 р. - "аукціон не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників".

18.10.2016 р. ліквідатор боржника звернувся з листом вих. № 216 від 18.10.2016 р. про проведення повторного аукціону до Універсальної товарної біржі "Україна-Захід" щодо продажу цілісного майнового комплексу ЗАТ "Рівненський ливарний завод" у відповідності до вимог ст. 65 та ст. 66 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) за початковою вартістю 67 181676,73 грн. (відповідно до п. 3 ст. 65 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.).

18.10.2016 р. було оприлюднено оголошення про проведення аукціону з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" за № 36459 на сайті Міністерства юстиції України та сайті Вищого господарського суду України, яке за своєю структурою відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Проведення аукціону було призначено на 16.11.2016 р. з кінцевим терміном представлення заявок до участі в аукціоні - 27.10.2016 р. 17.00 год.

Протоколом організатора аукціону від 27.10.2016 р. було зафіксовано, що в встановлений оголошенням термін не було зареєстрованого жодного учасника.

В порядку ст. 69 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) 28.10.2016р. на сайті Міністерства юстиції країни та сайті Вищого господарського суду України було розміщено повідомлення про результати проведення аукціону 16.11.2016 р. - "аукціон не відбувся у зв'язку з відсутністю учасників".

28.10.2016 р. ліквідатор боржника звернувся з листом вих. № 02-07/219 від 12.10.2016р. про проведення другого повторного аукціону до Універсальної товарної біржі "Україна-Захід" щодо продажу цілісного майнового комплексу ЗАТ "Рівненський ливарний завод" у відповідності до вимог ст. 65 та ст. 66 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013р.) за початковою вартістю 53 745 341,38 грн. (відповідно до п. 3 ст. 65 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.).

28.10.2016 р. було оприлюднено оголошення про проведення аукціону з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" за № 36808 на сайті Міністерства юстиції України та сайті Вищого господарського суду України. Оголошення за своєю структурою відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Проведення аукціону було призначено на 29.11.2016 р. з кінцевим терміном представлення заявок до участі в аукціоні - 18.11.2016 р. 17.00 год.

За результатами проведення даного аукціону 29.11.2016 р. було складено протокол №1/РЛЗ про проведення аукціону відповідно до якого переможцем торгів було визначено - Товариство з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс".

Відповідно до п. 4 ст. 71 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" 29.11.2016 р. було вручено переможцю торгів письмову пропозицію щодо укладання договору купівлі-продажу з проектом договору.

29.11.2016 р. між Товариство з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс" та ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" за реєстраційним номером 1104, за ціною 1 700 000,00 грн. без ПДВ.

Після проведення розрахунку за майно, 29.11.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс" та ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" було підписано акт переведення права власності на об'єкти нерухомості та акт приймання-передачі на інше майно.

В подальшому, у відповідності до ст. 75 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) на підставі протоколу № 1/РЛЗ про проведення аукціону від 29.11.2016 р., договору купівлі продажу від 29.11.2016 р. та акту передання права власності на об'єкти нерухомості від 29.11.2016 р. було видане свідоцтво №1105 від 29.11.2016р. та зареєстровано право власності на нерухомість за покупцем .

Статтею 65 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) передбачено, що вперше аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону. У разі закінчення аукціону без визначення переможця проводиться повторний аукціон зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків та з можливістю подальшого зниження початкової вартості на самому аукціоні, але не нижче, ніж до граничної вартості, - 50 відсотків початкової вартості. При цьому, про наведене зазначається у відповідному оголошенні. Другий повторний аукціон проводиться зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків від вартості першого повторного аукціону та за відсутності бажаючих укласти договір початкова вартість знижується на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір. Можливості проведення третього повторного аукціону Законом не передбачено.

Окрім того, Законом про банкрутство не передбачено обов'язку ліквідатора визначати граничну межу, до якої на аукціоні може бути знижена початкова вартість майна у вигляді цілісного майнового комплексу.

Відповідно до рекомендацій ВГСУ, викладених в п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 №4212-VI) ":

"Вперше аукціон проводиться без можливості зниження початкової вартості, якщо інше не встановлено договором про проведення аукціону.

У разі закінчення аукціону без визначення переможця проводиться повторний аукціон зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків та з можливістю подальшого зниження початкової вартості на самому аукціоні, але не нижче, ніж до граничної вартості, - 50 відсотків початкової вартості (наприклад, майно має початкову вартість 100 грн.; відповідно на першому повторному аукціоні вартість майна становить 80 грн., але може бути знижена до 40 грн.).

Другий повторний аукціон проводиться зі зниженням початкової вартості на 20 відсотків від вартості першого повторного аукціону та за відсутності бажаючих укласти договір початкова вартість знижується на крок аукціону доти, доки не виявиться бажаючий укласти договір (відповідно на другому повторному аукціоні вартість майна становить 60 грн., але може бути знижена до 1 грн.) ".

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постановах від 22.06.2016 р. по справі №911/4106/15 та від 14.09.2016 р. по справі №5009/2033/12, від 23.08.2016 р. по справі № 901/2968/13.

При цьому, ст. 44 Закону про банкрутство (в редакції чинній з 19.01.2013 р.) визначено, що ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу і продаж майна частинами здійснюється тільки якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу неможливо.

Таким чином, можливість продажу майна частинами визначена тільки після вичерпання можливостей продажу його як цілісного майнового комплексу, а отже тільки після того, як не відбулись аукціон, повторний аукціон та другий повторний аукціон.

Саме за найвищою ціною і було виставлено майно боржника на продаж, а без проведення та доведення до кінця усіх торгів неможливо визначити за якою саме ціною цілісний майновий комплекс буде або може бути проданий, в тому числі на других повторних торгах.

Тобто, Законом про банкрутство чітко передбачено порядок визначення та зниження вартості на повторному та другому повторному аукціоні, а також обов'язок їх проведення при відповідних умовах.

З матеріалів справи вбачається, що учасниками торгів було сплачено гарантійні внески, майно боржника продано з других повторних торгів на аукціоні від 29.11.2016 р. за 1 700 000 грн, тобто у більшому розмірі по співвідношенню до початкової вартості та вище мінімальної ціни до якої можливе було зниження на торгах.

При цьому, слід наголосити, що визнання аукціону недійсним саме по собі не поновлює права заявника. Водночас визнання такого аукціону недійсним може порушити інтерес добросовісного покупця.

Аукціон може бути визнаний недійсним за умови порушення встановлених законом правил, які визначають процедуру підготовки (організації) аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Аналогічної правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 27.06.2017 р. по справі № 901/2966/13, та від 18.07.2017 р. по справі №904/2941/14.

Права потенційних покупців та кредиторів не порушені у даному випадку. Ринкова ціна на майно банкрута формується в результаті об'єктивного торгу між двома чи більше учасниками, у зв'язку з чим може збільшуватися, що в свою чергу виключить порушення прав кредиторів.

Суд зазначає, що аукціон з продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" був проведений у відповідності до вимог діючого законодавства, порушень правил проведення аукціону, визначених Законом про банкрутство, а саме, правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону, які регулюють сам порядок проведення аукціону, та які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону судом не встановлено.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками провадження у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна ЗАТ "Рівненський ливарний завод" від 29.11.2016 р. та договору купівлі-продажу від 29.11.2016 р. укладеного між ЗАТ "Рівненський ливарний та ТОВ "Систем менеджмент сервіс", у зв'язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Стосовно скарги ТОВ "Фірма Восток" на дії (бездіяльність) ліквідатора та клопотання про усунення арбітражного керуючого Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора ЗАТ "Рівненський ливарний завод" та призначення ліквідатором боржника Ткаченка О.А. слід зазначити наступне.

В обґрунтування скарги та клопотання кредитор зазначає, що 28.09.2016 р. комітетом кредиторів було прийнято рішення про укладення в межах ліквідаційної процедури ЗАТ "Рівненський ливарний завод" мирової угоди, однак ліквідатором не були вжиті заходи щодо розгляду даної мирової угоди. Натомість останнім вживалися заходи з реалізації майна боржника.

На засіданнях комітету кредиторів боржника від 14.11.2016 р. та 15.12.2016 р., вирішено звернутися до суду з клопотанням про припинення повноважень арбітражного керуючого Іванкова В.М. в якості ліквідатора ЗАТ "Рівненський ливарний завод" та призначення ліквідатором боржника Ткаченка О.А.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками провадження у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що в задоволенні скарги ТОВ "Фірма Восток" на дії (бездіяльність) ліквідатора та клопотання про усунення арбітражного керуючого Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора ЗАТ "Рівненський ливарний завод" та призначення ліквідатором боржника Ткаченка О.А. слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ст. 24 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Згідно п. 4 ст. 25 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) дії ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) банкрута; особою, яка відповідає за зобов'язаннями банкрута; кожним кредитором окремо або комітетом кредиторів; особою, яка, посилаючись на свої права власника або іншу підставу, передбачену законом чи договором, оспорює правомірність віднесення майнових активів або коштів до ліквідаційної маси.

Згідно ч. 13 ст. 30 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд, за клопотанням комітету кредиторів може припинити повноваження ліквідатора і, за пропозицією комітету кредиторів, призначає нового ліквідатора.

Суд наголошує, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює в тому числі такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (ст. 24 Закону про банкрутство, в редакції чинній до 18.01.2013р.).

Отже, твердження ТОВ "Фірма Восток" про неможливість вжиття ліквідатором заходів по реалізації майна на час розгляду мирової угоди суперечить вимогам ст. ст. 1, 24 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) та перешкоджало б ліквідатору виконувати свої повноваження.

Відповідно до ст. 38 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) арбітражний керуючий протягом п'яти днів з дня укладення мирової угоди повинен подати до господарського суду заяву про затвердження мирової угоди.

Отже, саме з дня укладення мирової угоди у ліквідатора виникає обов'язок щодо подання до господарського суду заяви про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг, визначених ст. 31 цього Закону.

Для конкурсних кредиторів, які не брали участі в голосуванні або проголосували проти укладення мирової угоди, не можуть бути встановлені умови гірші, ніж для кредиторів, які висловили згоду на укладення мирової угоди, вимоги яких віднесені до однієї черги (ч. 3 ст. 36 Закону).

За приписами ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013 р.) до заяви про затвердження мирової угоди додаються: текст мирової угоди; протокол засідання комітету кредиторів, на якому було прийнято рішення про укладення мирової угоди; список кредиторів із зазначенням поштової адреси, номеру (коду), що ідентифікує платника податків, та суми заборгованості; зобов'язання боржника щодо відшкодування усіх витрат, відшкодування яких передбачено у першу чергу згідно зі ст. 31 цього Закону, крім вимог кредиторів, забезпечених заставою; письмові заперечення кредиторів, які не брали участі в голосуванні про укладення мирової угоди чи проголосували проти укладення мирової угоди, за їх наявності.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази направлення тексту мирової угоди усім кредиторам боржника, у зв'язку з чим були порушені їх права на надання до господарського суду заперечень та зауважень стосовно укладення цієї угоди та до самого тексту мирової угоди.

З проекту мирової угоди також не вбачається, які саме подальші дії будуть вчинені по фінансовому оздоровленню боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону про банкрутство (в редакції чинній до 18.01.2013р.) мирову угоду підписує керівник відповідного податкового органу за місцезнаходженням боржника.

Проект мирової угоди, що долучений ТОВ "Фірма Восток" до скарги на дії ліквідатора всупереч вимогам ч. 2 ст. 36 Закону про банкрутство не підписаний керівником податкового органу за місцезнаходженням ЗАТ "Рівненський ливарний завод".

Водночас, як вбачається з проекту мирової угоди наданої ТОВ "Фірма Восток", остання не відповідають вимогам Наказу Міністерства Юстиції України №1223/5 від 19.06.2013 р. яким затверджено "Вимоги щодо розроблення мирової угоди боржника відповідно до Типової форми мирової угоди у справі про банкрутство", а саме:

- Не зазначені джерела погашення кредиторської заборгованості (п.9 Вимог).

- Сторінки Мирової угоди не пронумеровані (п.5 Вимог);

- Мирова угода не прошита з підклеєнням на її звороті паперової відмітки (п.6 Вимог);

- у п.1.1. не зазначено номер та дату видачі свідоцтва про державну реєстрацію, місцезнаходження, інформація про засоби зв'язку Боржника (п.8 Вимог).

Враховуючи те, що мирова угода не відповідає вимогам діючого законодавства, а також не досягнення домовленості щодо укладення мирової угоди між комітетом кредиторів та ліквідатором, останнім правомірно не було подано до господарського суду заяви про затвердження фактично не укладеної мирової угоди.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановляє наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно з вимогами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Дослідивши у повному обсязі доводи та аргументи голови комітету кредиторів - ТОВ "Фірма Восток", слід зазначити, що вони оцінюються судом критично, оскільки спростовуються фактичними обставинами справи, не підтверджені належними та допустимими доказами, відтак не є достатніми підставами для того, щоб стверджувати про невиконання чи неналежне виконання ліквідатором покладених на нього обов'язків при здійсненні ліквідаційних заходів у справі про банкрутство ЗАТ "Рівненський ливарний завод".

Подані ТОВ "Фірма Восток" скарга на дії (бездіяльність) ліквідатора та клопотання про усунення арбітражного керуючого Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора ЗАТ "Рівненський ливарний завод" та призначення ліквідатором боржника Ткаченка О.А. спрямовані не інакше, як на затягування строків розгляду справи про банкрутство. Арбітражним керуючим Іванковим В.М. були належним чином виконані обов'язки ліквідатора банкрута, покладені на нього Законом про банкрутство.

Крім того, ухвалою суду від 25.07.2017 р. клопотання ТОВ "Фірма Восток" про застосування заходів забезпечення задоволено частково, накладено арешт на нерухоме та рухоме майно, що було предметом договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ЗАТ "Рівненський ливарний завод" від 29.11.2016р., укладеного між ТОВ "Систем менеджмент сервіс" та ЗАТ "Рівненський ливарний завод", заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс" та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного нерухомого та рухомого майна, що було предметом договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ЗАТ "Рівненський ливарний завод" від 29.11.2016 р., укладеного між ТОВ "Систем менеджмент сервіс" та ЗАТ "Рівненський ливарний завод", які, зокрема, можуть призвести до зміни власника зазначеного майна.

Відповідно до ст. 68 ГПК України, питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Оскільки необхідність в забезпеченні позову відпала у зв'язку з прийняттям ухвали про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" від 29.11.2016 р. та договору купівлі-продажу від 29.11.2016 р. укладеного між Закритим акціонерним товариством "Рівненський ливарний та Товариством з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс"- заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Рівненської області №5019/2862/11 від 25.07.2017 р. слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 3-1, 22, 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 18.01.2013 р.), ст. ст. 68, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Восток" про визнання недійсним договору на організацію проведення аукціону із продажу майна Закритого акціонерко товариства "Рівненський ливарний завод" від 28.09.2016 р. відмовити.

2.В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Восток" про визнання недійсними результатів аукціону із продажу майна Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" від 29.11.2016 р. та договору купівлі-продажу від 29.11.2016 р. укладеного між Закритим акціонерним товариством "Рівненський ливарний та Товариством з обмеженою відповідальністю "Систем менеджмент сервіс" відмовити.

3.В задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Восток" на дії (бездіяльність) ліквідатора Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" Іванкова В.М. відмовити.

4.В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Восток" про усунення арбітражного керуючого Іванкова В.М. від виконання обов'язків ліквідатора Закритого акціонерко товариства "Рівненський ливарний завод" та призначення ліквідатором боржника Ткаченка О.А. відмовити.

5.Скасувати заходи забезпечення вжиті ухвалою Господарського суду Рівненської області №5019/2862/11 від 25.07.2017 р.

Ухвалу направити всім учасникам провадження у справі, Державному реєстратору Рівненської районної державної адміністрації (33001, м. Рівне, вул. Соборна, 195)

Суддя Марач В.В.