ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 вересня 2017 року Справа № 910/23546/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКондратової І.Д. (доповідач),
суддіКовтонюк Л.В.,
суддіНєсвєтової Н.М.,
розглянувши
касаційну скаргуДержавної служби України з надзвичайних ситуацій
на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 року
у справі № 910/23546/16 Господарського суду міста Києва
за позовомДержавної служби України з надзвичайних ситуацій
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"
простягнення 11022480 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2017 року Київський апеляційний господарський суд, виніс постанову, що оскаржується позивачем до суду касаційної інстанції. Постанова прийнята в судовому засіданні за участю представників обох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Господарського процесуального кодексу (надалі - ГПК України) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Отже, строк подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 року сплив 17.05.2017 року.

Позивач касаційну скаргу подав 21.06.2017 року, просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що постанову, що оскаржується, не було надіслано йому в установлені процесуальним законом строки, зокрема, копію постанови апеляційний господарський суд надіслав лише 18.05.2017 року, а отримано її 22.05.2017 року, коли строк для подання касаційної скарги вже закінчився. Заявник також вказує, що він є органом влади, який фінансується виключно із Державного бюджету, і оплата судового збору, так само як і інші платежі, відбуваються відповідно до встановленого порядку проведення таких операцій, що й зумовило подання касаційної скарги після закінчення строку, встановленого для її подання.

Статтею 53 ГПК України передбачено, що за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Вищий господарський суд України, розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та оцінивши зазначені заявником причини на предмет їх поважності, дійшов висновку, що підстави для поновлення пропущеного строку відсутні, виходячи з такого.

За п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "кожен має право на справедливий ... розгляд його справи ... судом, ..., який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини гарантії (надалі - Суду) держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах (див. рішення у справі "Делкурт проти Бельгії", від 17 січня 1970 року, пункт 25, Серія А N 11; п. 27 рішення Суду у справі "Пелевін проти України", no. 24402/02, від 20.05.2010 року). Однак, при цьому, Суд зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року) .

У п. 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Вищий господарський суд України зауважує, що отримання заявником судового рішення після закінчення процесуального строку на його оскарження безумовно має братися до уваги при вирішенні питання про поновлення строку на касаційне оскарження, і за певних обставин недотримання судом строків надсилання постанови може свідчити про поважність причин пропуску процесуального строку (постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 8 лютого 2017 року у справі N 6-3102цс16, постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 березня 2017 р. у справі N 6-2818цс16, постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 березня 2017 року у справі N 6-245цс17). Водночас, таку правову позицію Верховного Суду України не можна розуміти як таку, що дозволяє заявнику у такому разі подавати скаргу протягом невизначного часу, оскільки це б суперечило принципу юридичної визначеності та порушувало права іншої сторони у спорі.

У такому разі, для забезпечення справедливого балансу інтересів обох сторін спору, заявник має дотримуватися загальний двадцятиденний строк на складання та подання касаційної скарги, встановлений у ст. 110 ГПК України, який, зважаючи на обставини справи обчислюється не з дня набрання законної сили постановою апеляційного господарського суду, а з дня отримання її копії стороною.

З матеріалів справи вбачається, що заявник копію постанови отримав 22.05.2017 року. Отже, двадцятиденний строк подання скарги сплив 12.06.2017 року. Позивач подав скаргу лише 21.06.2017 року. Жодних поважних причин неможливості подати скаргу у двадцятиденний строк з дня отримання постанови не навів.

Що стосується твердження заявника про те, що скаргу подано за межами строку, оскільки необхідний був час для сплати судового збору, то слід зауважити, що судовий збір був сплачений 13.06.2017 року (платіжне доручення № 4 від 13.06.2017 року на суму 198404,64 грн), а скаргу подано лише 21.06.2017 року. У клопотанні заявник не навів жодних доводів та не надав доказів, які б підтверджували неможливість подати скаргу одразу після сплати судового збору (13.06.2017 року), зважаючи на те, що двадцятиденний строк сплив 12.06.2017 року, і позивач, як сторона у спорі, повинен був розраховувати на те, що норми, які регулюють строки подання скарги, будуть застосовані при вирішенні питання про прийняття його скарги.

З огляду на все наведене вище, Вищий господарський суд УКраїни доходить висновку про відхилення клопотання про відновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги, що є підставою для повернення цієї скарги відповідно до ч. 2 ст. 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 53, 86, ч. 2 ст. 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання Державної служби України з надзвичайних ситуацій про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження відхилити.

Касаційну скаргу Державної служби України з надзвичайних ситуацій на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 року у справі № 910/23546/16 та додані до неї документи повернути заявнику.

Головуючий суддя Кондратова І.Д.
Суддя Ковтонюк Л.В.
СуддяНєсвєтова Н.М.