ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р.Справа № 916/545/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №204 від 01.07.2016р.

Від відповідачів:

Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення: ОСОБА_3 за довіреністю №01-1/299 від 25.04.2017р.; Нестерова

О.В. за довіреністю №01-1/1010 від 27.12.2016р.

товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс: ОСОБА_4 за довіреністю № б/н від 10.01.2017р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення та товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс про стягнення 690 967,55 грн. та за зустрічним позовом Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення до публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (далі по тексту ПАТ „ЕК Одесаобленерго) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (далі по тексту ОСОБА_5) про стягнення заборгованості в загальному розмірі 423 056,46 грн., яка складається із заборгованості за активну електричну енергію в сумі 339 725,78 грн., заборгованості за реактивну електричну енергію у розмірі 47 993,63 грн., трьох відсотків річних в сумі 2 770,42 грн., пені в сумі 26 565,43 грн. та збитків від інфляції в сумі 6 001,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем прийнятих за себе зобовязань за договором про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. у вигляді нездійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості спожитої електричної енергії.

Відповідач повністю заперечує проти позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, в тому числі стверджуючи про відсутність заборгованості перед позивачем за спожиту електричну енергію.

28.04.2017р. ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням (вх. №2-2412/17) про заміну неналежного відповідача з ОСОБА_5 на товариство з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс (далі по тексту ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс). Необхідність заміни відповідача ОСОБА_5 обґрунтовує фактом укладання 01.02.2015р. з ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, відповідно до положень якого відповідачем було передано вказаному товариству функції з утримання житлових будинків, до переліку яких увійшли обєкти нерухомості, які відповідно до додатку №5.1 до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., живляться електричною енергією від високовольтних мереж Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення. Викладене, за переконанням ОСОБА_5, свідчить про наявність правових підстав для покладення обовязку зі сплати вартості спожитої електричної енергії на ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс, якому відповідно до договору від 01.02.2015р. були передані функції з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій.

Відповідно до ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

З огляду на приписи ст.24 ГПК України, якими заміна неналежного відповідача належним допускається тільки за згодою позивача та враховуючи заперечення з цього приводу з боку ПАТ „ЕК Одесаобленерго, судом було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

Однак, враховуючи підстави заявленого позову та обставини, на які посилається відповідач в обгрунтування своїх заперечень, судом, ухвалою від 11.05.2017р., товариство з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у порядку ст. 27 ГПК України. При цьому, після прийняття 25.05.2017р. господарським судом зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ПАТ „ЕК Одесаобленерго про зобовязання вчинити певні дії процесуальний статус ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс було змінено та останнє, ухвалою від 26.05.2017р., було залучено до участі у справі в якості іншого відповідача у порядку ст. 24 ГПК України.

04.07.2017р. ПАТ „ЕК Одесаобленерго було подано до господарського суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої позивач просить господарський суд стягнути на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 690 967,55 грн., яка складається із заборгованості за активну електричну енергію в сумі 570 146,11 грн., заборгованості за реактивну електричну енергію у розмірі 72 438,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 3 935,05 грн., пені в сумі 33 745,74 грн. та збитків від інфляції в сумі 10 701,85 грн.

Вказана заява була прийнята до розгляду господарським судом, оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

17.07.2017р. ПАТ „ЕК Одесаобленерго, у порядку ст. 90 ГПК України, було подано до господарського суду клопотання про направлення до Одеської місцевої прокуратури №2 окремої ухвали для проведення перевірки наявності у діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 358 та ст. 366 Кримінального кодексу України, та прийняття рішення щодо притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Статтею 90 ГПК України визначено, що господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу. Окрему ухвалу може бути оскаржено в установленому цим Кодексом порядку. Якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

З огляду на приписи наведеної процесуальної норми господарським судом було відмовлено ПАТ „ЕК Одесаобленерго у задоволенні клопотання від 17.07.2017р. про направлення окремої ухвали до Одеської місцевої прокуратури №2 , оскільки окремі ухвали, у випадках виявлення порушення законності або недоліків в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу надсилаються на адресу цих підприємств, установ, організацій, державних та інших органів, посадових осіб, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.

У судовому засідання, яке відбулось 14.08.2017р., ПАТ „ЕК Одесаобленерго було подано до господарського суду клопотання про направлення на адресу Одеської місцевої прокуратури №2 повідомлення з метою проведення перевірки наявності фактів, які містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 та ст. 366 Кримінального кодексу України. В обґрунтування поданого клопотання ПАТ „ЕК Одесаобленерго посилається на підроблення ОСОБА_5 документів, які свідчать про надсилання листа на адресу позивача, та використовуються відповідачем в якості доказової бази за заявленими зустрічними вимогами.

У п. 5.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що на відміну від окремої ухвали повідомлення прокурору або органу досудового розслідування (частина четверта статті 90 ГПК) надсилаються господарським судом не з будь-якого факту порушення підприємством або організацією законності, а лише у тих випадках, коли господарський суд виявить у діяльності працівників підприємства, організації такі порушення законності, які містять ознаки кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 11 Кримінального кодексу України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Господарський суд зазначає, що ч. 3 ст. 358 та ст. 366 Кримінального кодексу України визначено кримінальну відповідальність за підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів та відповідальність за службове підроблення.

Розглянувши клопотання ПАТ „ЕК Одесаобленерго, господарський суд звертає увагу останнього, що факт надсилання або не надсилання на адресу позивача будь-яких документів потребує встановлення судом при вирішенні даного спору з наданням відповідної оцінки судом за правилами ст.43 ГПК України поряд з іншими доказами, покладеними сторонами в обґрунтування своїх правових позицій по даній справі. Наведене виключає необхідність та свідчить про неправомірність надіслання повідомлення на адресу правоохоронних органів, з підстав, наведених ПАТ „ЕК Одесаобленерго у своєму клопотанні, що, в свою чергу, має наслідком відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

27.05.2004р. між відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго, найменування якого було змінено на АТ „ЕК Одесаобленерго (Постачальник електричної енергії) та ОСОБА_5 (ОСОБА_6) було укладено договір про постачання електричної енергії № 99, у відповідності до п. 1.1 якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію ОСОБА_6, а ОСОБА_6 оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Підписанням додатків № 5.1 та № 5.3 до договору № 99 від 27.05.2004р. сторонами було погоджено перелік обєктів споживача, на які здійснюється постачання електричної енергії, а також перелік субспоживачів, обєкти яких живляться електроенергією Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, до яких увійшла низка обєктів за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3. До переліку таких субабонентів увійшла, зокрема, житлово-комунальна контора, обєкти - житлові будинки, номера лічильників № 087857, 256736, 818224, 133233.

Розділом 2 „Зобовязання сторін договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено, що під час виконання договору з питань, не обумовлених ним, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі по тексту договору ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Згідно зі ч. 1,2 ст. 56 Закону України „Про ринок електричної енергії від 13 квітня 2017 року N 2019-VIII (далі по тексту Закон України „Про ринок електричної енергії) постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 9.4 договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2004р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів відмови сторін від пролонгації даного договору на кожний наступний календарний рік, що слідували за роком його укладення, суд доходить висновку, що на теперішній час договір № 99 від 27.05.2004р. є діючим.

Положеннями п. 2.1 договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено, що Постачальник електричної енергії зобовязався постачати ОСОБА_6 електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умов розділу 7 до цього договору (додаток № 1 „Обсяги постачання електричної енергії); в межах дозволеної потужності, розподіл якої по обєктам надано в додатку № 5.1, 5.2 „Перелік обєктів споживача; згідно з категорією струмоприймачів ОСОБА_6 відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 7 „ОСОБА_6 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Згідно з положеннями п. 7.1 Правил користування електричною енергією, що затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 (далі по тексту Правила користування електричною енергією), електрична енергія постачається споживачу безперервно, крім випадків, передбачених договором та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.

В свою чергу, згідно з п. 2.2.3 договору № 99 від 27.05.2004р. ОСОБА_6 зобовязався оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатку №2.1 „Порядок розрахунків та додатку № 2 „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

В додатку № 2.1 „Порядок розрахунків (для бюджетних організацій) до договору № 99 від 27.05.2004р. сторонами погоджено, що розрахунковим періодом вважається період з 15 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період та „календарний місяць вважаються прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника електричної енергії або дата внесення ОСОБА_6 готівки в касу Постачальника. Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж визначається актом про показання розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показань. При відсутності представника Постачальника на обумовлену Графіком зняття показів засобів обліку дату, ОСОБА_6 самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку, оформлює ОСОБА_6 про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії та надає його Постачальнику не пізніше наступного робочого дня. Якщо Постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. Розмір коштів, які має оплатити ОСОБА_6 за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого ОСОБА_6 про обсяги споживання електроенергії як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу на обсяг спожитої в розрахунковому періоду електроенергії.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що ухвалою господарського суду Одеської області 19.10.2007р. порушено провадження у справі №7/320-07-8237 за заявою відкритого акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго про визнання банкрутом житлово-комунальної контори Селекційно-генетичного інституту. Ухвалою від 19.08.2014р. по справі №2-3-7/320-07-8237 господарським судом було вирішено ліквідувати та виключити з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України житлово-комунальну контору Селекційно-генетичного інституту; повернуто обєкти житлового фонду, балансоутримувачем яких виступала житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту, їх власнику ОСОБА_5. В даному випадку, господарський суд вважає за необхідне зазначити, що обєкти житлового фонду були передані ОСОБА_5 на праві оперативного управління за згодою Національної академії аграрних наук, що підтверджується наявним у матеріалах справи листом від 21.02.2014р. за №10.2-13/129.

01.02.2015р. між ОСОБА_5 (Замовник) та ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс (Виконавець) було укладено договір на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій, відповідно до положень якого відповідачем було передано ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс функції з утримання житлових будинків, прибудинкових територій, асфальтного покриття загальною площею 8 500 кв. м., які відповідно до додатку №5.1 до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., живляться електричною енергією від високовольтних мереж ОСОБА_5. Крім того, 01.02.2015р. між ОСОБА_5 та ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс було підписано акт приймання-передачі обєктів житлового комплексу ОСОБА_5 на обслуговування, з якого вбачається, що ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс було прийнято на обслуговування житлові будинки, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. вул. Овідіопольська дорога, 3.

Листом від 02.03.2015р. ОСОБА_5 звернувся до позивача із пропозицією внести зміни до додатку №5.1 та №5.3 до договору №99 від 27.05.2004р., у звязку з укладанням договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015р., згідно з умовами якого функції з утримання будинків були передані ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс. На підтвердження відправлення зазначеного листа відповідачем було надано накладну служби курєрської доставки ТОВ „ОСОБА_7 Плюс від 02.03.2015р.

Позивач наполягає на неотриманні зазначеного листа ОСОБА_5 від 02.03.2015р. на підтвердження чого суду було надано довідку від 11.07.2017р. служби курєрської доставки, якою повідомлено про невідповідність накладної від 02.03.2015р. прийнятому формату. Наведене спричинило звернення позивача з клопотанням про надіслання повідомлення до правоохоронних органів з приводу підробки документів.

Слід зазначити, що ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс листом від 09.10.2016р. також звертався до позивача із пропозицією укласти договір про надання електричної енергії для господарських потреб, у звязку з укладанням договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015р.

Листом від 07.12.2016р. ПАТ „ЕК Одесаобленерго повідомило ОСОБА_5 про отримання листа ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс від 09.10.2016р. із пропозицією укласти договір про надання електричної енергії для господарських потреб, та зазначило про відсутність підстав для укладання такого договору, з огляду на ненадання з боку ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс документів, передбачених п. 5.4 Правил користування електричною енергією.

Слід зазначити, що за клопотанням відповідача до матеріалів справи був долучений лист ОСОБА_5 від 17.05.2017р., надісланий на адресу позивача, відповідно до якого відповідач звернувся до ПАТ „ЕК Одесаобленерго із пропозицією внести зміни до додатку №5.1 та №5.3 до договору №99 від 27.05.2004р. При зверненні із вказаною пропозицією ОСОБА_5 було надано також примірники додаткових угоди до договору №99 від 27.05.2004р. Даного листа було направлено на адресу позивача рекомендованою кореспонденцією з описом вкладення.

У відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначає, що вартість спожитої останнім електричної енергії була сплачена ОСОБА_5 у повному обсязі, на підтвердження чого суду було надано відповідні платіжні доручення. При цьому, вартість спожитої мешканцями житлових будинків електричної енергії та заявленої до стягнення ПАТ „ЕК Одесаобленерго, за переконанням відповідача, не повинна оплачуватись за рахунок ОСОБА_5, оскільки факт передання таких будинків на баланс останнього не є підставою для покладення на відповідача обовязку оплачувати вартість спожитої населенням електричної енергії.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовані ухиленням ПАТ „ЕК Одесаобленерго від укладання додаткових угод до договору №99 від 27.05.2004р. незважаючи на неодноразові звернення відповідача як в усній так і в письмовій формі з цього приводу. Наведене і стало підставою для звернення із зустрічними позовними вимогами до ПАТ „ЕК Одесаобленерго у межах даної справи.

ПАТ „ЕК Одесаобленерго, в свою чергу, у письмових поясненнях та відзиві на зустрічну позовну заяву зазначав, що ОСОБА_5 було пропущено строк, визначений ст. 188 Господарського кодексу України, для звернення із даними зустрічними позовними вимогами. Крім того, позивач наголошував на укладанні ОСОБА_5 договору від 01.02.2015р. з порушенням приписів чинного законодавства, який, окрім того, за твердженням позивача, підлягає нотаріальному посвідченню. Відсутність належних та допустимих доказів надіслання на адресу ПАТ „ЕК Одесаобленерго листа від 02.03.2015р., за переконанням останнього, свідчить про відсутність правових підстав для внесення змін до договору №99 від 27.05.2004р. із зазначенням дати набрання тами змінами чинності з 02.03.2015р.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених ПАТ „ЕК Одесаобленерго та ОСОБА_5 в межах даної справи вимог, господарський суд виходить з наступного.

Враховуючи правову природу спірних взаємовідносин суд вважає за необхідне насамперед встановити наявність або відсутність правових підстав для зобовязання ПАТ „ЕК Одесаобленерго укласти з відповідачем додаткову угоду про внесення змін до додатку 5.1 до договору №99 від 27.05.2004р. про постачання електричної енергії та про внесення змін до додатку 5.3 до договору №99 від 27.05.2004р. про постачання електричної енергії, та, відповідно, встановлення строку набрання чинності таких змін до договору про постачання електричної енергії з 02.03.2015р.

В силу положень ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. . Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Приписами ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно зі ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Господарський суд зазначає, що порядок зміни господарських договорів визначений ст. 188 Господарського кодексу України, відповідно до положень ч. 2-4 якої сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оскільки зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 про зобовязання позивача укласти додаткову угоду до договору №99 від 27.05.2004р. обґрунтовані приписами ст. 188 Господарського кодексу України, господарський суд вважає за необхідне звернутись до положень чинного законодавства, якими врегульовано порядок та підстави укладання договорів за рішення суду.

Приписами ст. 184 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарського договору на основі вільного волевиявлення сторін проект договору може бути розроблений за ініціативою будь-якої із сторін у строки, погоджені самими сторонами. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу. Укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

З огляду на вище викладене, господарський суд вважає за необхідне, першочергово, зазначити, що приписами чинного законодавства визначено підстави для укладання договору за рішенням суду та підстави для внесення змін до уже укладеного договору у випадку істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Проте, ОСОБА_5, як зазначалось вище по тексту рішення, з посиланням саме на ст. 188 Господарського кодексу України було заявлено зустрічні позовні вимоги про зобовязання ПАТ „ЕК Одесаобленерго укласти додаткові угоди та встановити строк набрання чинності таких угод з 02.03.2015р. Викладене дозволяє суду дійти висновку, що відповідачем фактично було поставлено питання про внесення змін до уже укладеного договору шляхом винесення рішення, а, отже, укладання додаткових угод, у такому випадку, не потребується.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає, що відповідачем було некоректно сформульовано позовні вимоги, що, в тім не може свідчити про відсутність підстав для внесення змін до укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ „ЕК Одесаобленерго договору.

З метою вирішення питання щодо правомірності заявлених ОСОБА_5 позовних вимог, суд вважає за необхідне надати правовий аналіз обставин справи, на підтвердження наявності або відсутності умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, та підстав, визначених ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 2, 4 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що договір з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

З матеріалів справи вбачається, що при укладанні договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. сторонами у додатку 5.1 та додатку 5.3 було передбачено, що обєкти „С/А Житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (жилье) живиться електроенергією від високовольтних мереж ОСОБА_5 та є субспоживачем останнього.

ОСОБА_7 тексту рішення вище зазначалось, що після ліквідації Житлово-комунальної контори СГІ Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення у межах справи №2-3-7/320-07-8237 обєкти житлового фонду були передані ОСОБА_5 в оперативне управління.

В свою чергу, несплата вартості спожитої переданими на баланс ОСОБА_5 обєктами житлового фонду електричної енергії потягнуло за собою неодноразові судові процеси з приводу стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за спожиту електроенергію на користь ПАТ „ЕК Одесаобленерго. Судами, задовольняючи позовні вимоги ПАТ „ЕК Одесаобленерго, в тому числі зазначалося, що до внесення відповідних змін до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. в частині визначення ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс у якості субспоживача замість житлово-комунальної контори СГІ Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення, обовязок зі сплати вартості спожитої електроенергії покладається на ОСОБА_5.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п.1.3. статті 1 Статуту Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення у редакції від 20.07.2012р. останній перебуває у віданні Української академії аграрних наук як органу управління державним майном. Згідно статті 3 Статуту ОСОБА_5 є державною бюджетною науковою установою.

З урахуванням статусу ОСОБА_5 як державної установи та її фінансування за рахунок державного бюджету, покриття витрат на утримання обєктів житлового фонду, у тому числі за спожиту електричну енергію після ліквідації житлово-комунальної контори та подальше передання на баланс ОСОБА_5 майна вказаної контори, що не залежало від останнього, спричинило несприятливі наслідки, які укладаються у порушенні майнових інтересів ОСОБА_5, що, в свою чергу, може призвести до його неплатоспроможності.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що обставинами справи підтверджується наявність умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, та підстав, визначених ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України, для внесення змін до договору № 99 від 27.05.2004р., оскільки ліквідація житлово-комунальної контори та подальше передання на баланс ОСОБА_5 майна вказаної контори не залежало від останнього та призвело до порушення майнових інтересів ОСОБА_5, що, в свою чергу, не узгоджується із такими засадами цивільного законодавства як справедливість та розумність.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для встановлення дати набрання чинності змін до договору № 99 від 27.05.2004р., внесеними до нього на підставі рішення суду, з 02.03.2015р., господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Необхідно зазначити, що Верховним Судом України у постанові від 29.03.2017р. по справі №916/1689/15 (3-1233гс16) при вирішення спору про внесення змін до договору з моменту, що передує ухваленню відповідного рішення суду було зазначено, що за загальним правилом, закріпленим у частині третій статті 653 ЦК, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. За змістом положень частини п'ятої статті 188 ГК якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним із дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що суд має право встановити у рішенні дату набрання чинності змін до договору, яка може бути іншою, ніж дата набрання чинності рішенням суду. Разом із тим для реалізації права сторони на зміну умов договору в судовому порядку з іншої дати, ніж дата набрання чинності рішенням суду, має враховуватися момент, з якого зобов'язання можуть змінюватися. У статті 653 ЦК спеціально розмежовано поняття "зміна договору" та "зміна зобов'язання, що випливає з договору": якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Водночас у статті 188 ГК йдеться лише про "момент набрання чинності рішенням суду про зміну договору", а не про "момент зміни зобов'язання". Ураховуючи, що поняття "договір" та "зобов'язання" не є тотожними, приписи статті 188 ГК не можна тлумачити як такі, що визначають момент зміни зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.7 Правил користування електричною енергією у разі укладення договору про постачання електричної енергії між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання (субспоживачів або електропередавальних організацій), у ньому зазначаються додатково, зокрема, умова про приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання та їх власників.

Оскільки до електричних мереж ОСОБА_5 приєднанні електричні установки інших субєктів господарювання, то, відповідно, такі відомості повинні бути відображені у договорі постачання електричної енергії у обовязковому порядку.

Належні та допустимі докази звернення ОСОБА_5 з листом від 02.03.2015р. до відповідача в матеріалах справи відсутні, будь-яких інших доказів на підтвердження звернення до ПАТ „ЕК Одесаобленерго із пропозицією внести зміни до договору про постачання електричної енергії у березні 2015р. відповідачем суду надано не було. При цьому, суд зазначає, що ОСОБА_5 за весь цей період часу не скористався наданим законом правом на звернення до судових органів з приводу внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. незважаючи на суперечки між сторонами з приводу оплати вартості спожитої обєктами житлового фонду електроенергії.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для встановлення дати набрання змін до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. з 02.03.2015р., що має наслідком часткове задоволення зустрічних позовних вимог, свідчить про необхідність внесення змін до додатку 5.1 та додатку 5.3 до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ „ЕК Одесаобленерго, та встановлення дати набрання такими змінами чинності з дня набрання даним рішенням законної сили.

При цьому, господарський суд критично оцінює доводи позивача стосовно пропуску відповідачем строку, встановленого ст. 188 Господарського кодексу України з огляду на відсутність взагалі законодавчих обмежень, у тому числі в даній нормі права, для звернення до суду з вимогами про внесення змін до діючого договору.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002 за конституційним зверненням ТОВ "Торговий Дім "Кампус Коттон клаб" щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів) положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Отже, досудове врегулювання спору, в тому числі і звернення із пропозицією внести зміни до договору, є правом а не обовязком сторони за договором та не може впливати на вирішення судом питання про внесення змін до договору, за умови встановлення судом фактів, які підтверджують суперечки між сторонами щодо тієї або іншої умови договору. В даному випадку, розбіжності між ОСОБА_5 та ПАТ „ЕК Одесаобленерго підтверджуються неодноразовими судовими процесами, у тому числі по справах № 916/3778/15 та №916/2357/16, ініційованими позивачем з метою стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Крім того, господарський суд критично оцінює доводи ПАТ „ЕК Одесаобленерго в частині невідповідності укладеного між ОСОБА_5 та ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс договору від 01.02.2015р. чинному законодавству, оскільки, в силу приписів ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приймаючи до уваги висновки господарського суду щодо наявності правових підстав для часткового задоволення зустрічних позовних вимог шляхом внесення до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р. змін, та встановлення дати набрання таких змін з дня набрання даним рішенням законної сили, господарський суд вважає за необхідне вирішити питання про обґрунтованість заявлених ПАТ „ЕК Одесаобленерго позовних вимог до ОСОБА_5 Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення.

Як свідчать матеріали справи, а саме акти про обсяги споживання електричної енергії, складені ОСОБА_5 за серпень 2016р. червень 2017р. включно, які підписані представником відповідача та скріплені відповідною печаткою, відповідачем була спожита активна електрична енергія, з метою стягнення якої позивачем виставлялись відповідні рахунки-фактури протягом кожного розрахункового періоду.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з п. п. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

При цьому, положеннями п. 10.2 Правил користування електричною енергією передбачено, що ОСОБА_6 електричної енергії зобовязаний зокрема оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 Закону України „Про ринок електричної енергії споживач зобов'язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.

В свою чергу, вартість спожитої протягом вищезазначеного періоду електричної енергії з боку ОСОБА_5 своєчасно та у повному обсязі оплачена не була, в результаті викладеного, станом на момент розгляду даної справи, за Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення рахується заборгованість перед позивачем за спожиту протягом періоду з серпня 2016р. по червень 2017р. включно активну електричну енергію, вартість якої складає 570 146,11 грн.

З викладених обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_5 заборгованості за спожиту активну електричну енергію в сумі 570 146,11 грн.

Умовами п. 2.2.4 договору № 99 від 27.05.2004р. передбачено обовязок ОСОБА_6 здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками ОСОБА_6 згідно з додатком №9 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії. З додатку №9 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії до договору № 99 від 27.05.2004р. вбачається, що вказаний порядок складено відповідно до ОСОБА_4 обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.1 ОСОБА_4 обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002 року N 19, розрахунки за перетікання реактивної електроенергії з мережі електропередавальної організації та за генерацію в її мережу згідно з відповідними додатками до Договорів, передбаченими Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.96 N 28 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.96 за N 417/1442, здійснюються з усіма споживачами (крім населення), які мають сумарне середньомісячне споживання активної електроенергії за всіма точками обліку на одній площадці 5000 кВт.год. та більше.

З рахунків-фактур від 19.09.2016р., 18.10.2016р., 16.11.2016р., 19.12.2016р., 19.01.2017р., 17.02.2017р., 20.03.2017р., 20.04.2017р., 17.05.2017р., 19.06.2017р. вбачається, що протягом періоду з вересня 2016р. по червень 2017р. включно обсяг перетікання реактивної електричної енергії склав 559 918 кВАр/год. на суму 72 438,80 грн.

Згідно з п. 5 додатку № 2.1 „Порядок розрахунків (для бюджетних організацій) до договору № 99 від 27.05.2004р. розрахунок за активну електроенергію, оплата нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пені, індекс інфляції та інші платежі, згідно з умовами цього договору здійснюються ОСОБА_6 самостійно на протязі 10 днів після дати виписки рахунку.

Враховуючи вищевикладені обставини, господарський суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови договору № 99 від 27.05.2004р. в частині взятих на себе зобовязань з оплати перетікання реактивної електроенергії, в результаті чого позовні вимоги в частині стягнення із ОСОБА_5 заборгованості за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 72 438,80 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із систематичним порушенням прийнятих на себе грошових зобовязань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості спожитої активної та реактивної електричної енергії позивачем було нараховано ОСОБА_5 до сплати три відсотки річних в загальній сумі 3 935,05 грн. Перевіривши розрахунок вказаних відсотків, господарський суд визнає його правильним та обґрунтованим, у звязку з чим, із ОСОБА_5 слід стягнути на користь позивача три відсотки річних в загальній сумі 3 935,05 грн.

Крім того, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України позивачем також було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в загальній сумі 10 701,85 грн. Перевіривши вказаний розрахунок, господарський суд визнає його правильним та обґрунтованим, у звязку з чим, із відповідача слід стягнути на користь ПАТ „ЕК „Одесаобленерго збитки від інфляції в загальній сумі 10 701,85 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (частина 1 статті 549 ЦК України).

Так, згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу приписів ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 4.2.1. договору № 99 від 27.05.2004р. за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком „Порядок розрахунків, ОСОБА_6 сплачує Постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремими рядком.

З посиланням на п. 4.2.1 договору № 99 від 27.05.2004р. позивачем було нараховано ОСОБА_5 до сплати пеню за прострочення оплати за спожиту активну та реактивну електричну енергію в загальній сумі 33 745,74 грн. Перевіривши вказаний розрахунок пені, господарський суд визнає його правильним та обґрунтованим, у звязку з чим, позовні вимоги ПАТ „ЕК „Одесаобленерго в частині стягнення із відповідача пені в сумі 33 745,74 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ОСОБА_5 в загальній сумі 690 967,55 грн., яка складається із заборгованості за активну електричну енергію в сумі 570 146,11 грн., заборгованості за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 72 438,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 3 935,05 грн., збитків від інфляції в сумі 10 701,85 грн., пені в сумі 33 745,74 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

При цьому, судом відхиляються заперечення відповідача проти позову, обґрунтовані фактом передачі ОСОБА_5 ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс житлових будинків, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3, разом із інженерними спорудами відповідно до умов договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015р., оскільки відповідні зміни до договору № 99 від 27.05.2004р. внесенні даним судом рішенням. Твердження відповідача про нарахування позивачем до сплати вартості електроенергії, яка спожита мешканцями житлових будинків, не підтверджуються належними доказами та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи висновки господарського суду щодо необхідності часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 шляхом внесення змін до договору № 99 від 27.05.2004р. та встановлення набрання такими змінами чинності з моменту набрання даним рішенням законної сили, господарський суд вважає за необхідне припинити провадження у справі №916/545/17 за позовом ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до ТОВ „Олімп.Комсервіс.Плюс на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у звязку з відсутністю предмета спору.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ „ЕК „Одесаобленерго шляхом внесення змін до додатку 5.1 та додатку 5.3 до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ „ЕК Одесаобленерго, та встановлення дати набрання такими змінами чинності з дня набрання даним рішенням законної сили; задоволення позовних вимог ПАТ „ЕК „Одесаобленерго до ОСОБА_5 у повному обсязі шляхом присудження до стягнення на користь позивача заборгованості у загальній сумі 690 967,55 грн., яка складається із заборгованості за активну електричну енергію в сумі 570 146,11 грн., заборгованості за перетікання реактивної електроенергії у розмірі 72 438,80 грн., трьох відсотків річних в сумі 3 935,05 грн., збитків від інфляції в сумі 10 701,85 грн., пені в сумі 33 745,74 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору розподіляються господарським судом відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33,35, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85, ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі №916/545/17 за позовом публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго до товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс, припинити.

2. ОСОБА_7 задовольнити.

3. Стягнути з Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення /65036, м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3, ідентифікаційний код 00494628/ на користь публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго /65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28 Б, ідентифікаційний код 00131713/ заборгованість за активну електричну енергію в сумі 570 146,11 грн. /пятсот сімдесят тисяч сто сорок шість грн. 11 коп./, заборгованість за реактивну електричну енергію у розмірі 72 438,80 грн. /сімдесят дві тисячі чотириста тридцять вісім грн. 80 коп./, три відсотки річних в сумі 3 935,05 грн. /три тисячі девятсот тридцять пять грн. 05 коп./, пеню в сумі 33 745,74 грн./ тридцять три тисячі сімсот сорок пять грн. 74 коп./, збитки від інфляції в сумі 10 701,85 грн. /десять тисяч сімсот одна грн. 85 коп./, судовий збір у розмір 10 364,51 грн. /десять тисяч триста шістдесят чотири грн. 51 коп./ Наказ видати.

4. Зустрічний позов задовольнити частково.

5. Внести зміни до додатку 5.1 до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., укладеного між Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення /65036, м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3, ідентифікаційний код 00494628/ та публічним акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго /65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28 Б, ідентифікаційний код 00131713/, а саме: замінити обєкт, який живиться електроенергією від високовольтних мереж Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення , з „С/А Житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (жилье) на „товариство з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс (). Договір про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., укладений між Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення та публічним акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, вважається зміненим з дня набрання даним рішенням законної сили.

6. Внести зміни до додатку 5.3 до договору про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., укладеного між Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення /65036, м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3, ідентифікаційний код 00494628/ та публічним акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго /65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28 Б, ідентифікаційний код 00131713/, а саме: замінити субспоживача, який живиться електроенергією від Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення, з „С/А Житлово-комунальна контора Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (жилье) на „товариство з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс (). Договір про постачання електричної енергії № 99 від 27.05.2004р., укладений між Селекційно-генетичним інститутом Національним центром насіннєзнавства та сортовивчення та публічним акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, вважається зміненим з дня набрання даним рішенням законної сили.

7. Стягнути з публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго /65031, м. Одеса, вул. М. Боровського, 28 Б, ідентифікаційний код 00131713/ на користь Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення /65036, м. Одеса, Овідіопольська дорога, 3, ідентифікаційний код 00494628/ судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. /одна тисяча шістсот грн. 00 коп./. Наказ видати.

8. В задоволенні решти зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

ОСОБА_7 рішення складено 21 серпня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна