ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" вересня 2017 р.Справа № 924/182/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., розглянувши матеріали

за позовом державного підприємства "Красилівський агрегатний завод", м. Красилів Хмельницької області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Домотехнік", м. Пушкіно Московської області, Росія

про стягнення 45955,28 дол. США (1248315,44 грн.)

Представники:

позивач: ОСОБА_1 представник за довіреністю №2525 від 15.12.2016р.

відповідач: не зявився

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 45955,28 дол. США (1248315,44 грн.), з яких 45846,00 дол. США заборгованості та 109,28 дол. США 3% річних. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 25.10.2016 року між сторонами було укладено контракт №02/Д про поставку продукції. На виконання умов договору позивач 01.11.2016р. відвантажив продукцію власного виробництва на загальну суму 45846,00 дол. США відповідно до рахунку-фактури №488, міжнародної товарно-транспортної накладної №001555, декларації №400050000/2016/015490

Відповідно до п.3.1 контракту №02/Д від 25.10.2016р. розрахунок за відвантажену продукцію здійснюється на протязі 90 календарних днів з дня митного оформлення на території України, тобто до 30.01.2017 року включно. Датою поставки товару вважається дата митного оформлення на території України, тобто 01.11.2016р. (п.4.1 даного контракту). Однак, взяті на себе зобов`язання щодо проведення розрахунків відповідач не виконав, у зв`язку із чим позивач звернувся з позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні вважає позовні вимоги правомірними та обґрунтованими. Разом з тим, подав до суду лист, у відповідності до якого вказує, що у зв'язку із частковим погашенням відповідачем боргу в сумі 12000,00грн., сума, що підлягає стягненню з останнього становить 33955,28 дол. США. Крім того, подав докази часткового погашення боргу відповідачем.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав.

Як вбачається із ухвали Арбітражного суду Московської області про виконання судового доручення іноземного суду від 09.08.2017р., суд ухвалив вважати судове доручення господарського суду Хмельницької області від 17.05.2017р. №924/182/17/4185/17 виконаним, враховуючи, що ухвала господарського суду Хмельницької області від 15.05.2017р. у справі №924/182/17 була повернута за закінченням терміну зберігання.

Враховуючи, що судом вжито всіх передбачених ГПК України заходів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

25.10.2016р. між державним підприємством "Красилівський агрегатний завод" (далі - постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Домотехнік" (далі - покупець) укладено договір №02/д (далі договір), згідно п.1.1 якого постачальник зобов'язується відвантажити покупцю апарати опалювальні газові побутові типу АОГВ та конвектори опалювальні газові побутові типу "КОРДІ" (далі - товар), а покупець зобов'язався прийняти товар та здійснити його оплату на умовах, визначених в договорі, а також додатках до нього.

У відповідності до п.1.2 договору асортимент, кількість, ціна та строк поставки кожної партії товару вказується в специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно п. 2.1 договору ціна товару по цьому договору встановлена в доларах США та сформована на умовах поставки FCA м.Красилів, згідно ІНКОТЕРМС - 2010. Ціна товару погоджується сторонами протоколом цін, який є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.2 договору). В ціну товару входить вартість стандартної комплектації товару та упаковки (у тому числі європалет), митного оформлення експорту, маркування, відвантаження товару (п. 2.3 договору).

У відповідності до п. 2.4 договору валюта договору - долар США. Загальна вартість договору складає 3 000 000 долара США та визначається сумою поставленого товару згідно специфікацій (п. 2.5 договору).

Порядок розрахунків передбачено сторонами в третьому розділі договору. Так, згідно п. 3.1 покупець проводить оплату партії товару в рублях Російської Федерації по еквіваленту дол. США згідно курсу Центрального банка РФ на день оплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дати митного оформлення партії товару на території України.

У відповідності до п. 3.2 договору погоджений товарний кредит складає 800 одиниць товару або його дві поставки.

Згідно п. 4.1 договору датою поставки товару є дата митного оформлення на території України. Перехід права власності та ризик втрати чи пошкодження товару переходить від постачальника до покупця в момент передачі товару покупцю чи вказаному ним вантажоодержувачу та підписання покупцем/товароодержувачем товарно-транспортної накладної на відповідну партію товару (п. 4.2 договору).

Даний договір вступає в силу з дня підписання та діє до 31.12.2018р. або до повного його виконання (п. 9.1 договору).

Згідно п. 10.1 та 10.2 договору відповідальність сторін, не передбачена даним договором застосовується відповідно до законодавства України, покупець відшкодовує збитки постачальника, пов'язані з порушенням валютного законодавства України, в разі порушення покупцем п. 3.1 даного договору.

Усі спори та розбіжності, що виникатимуть між сторонами в зв'язку із виконанням даного договору, які не можливо вирішити шляхом переговорів, підлягають вирішенню господарським судом Хмельницької області. Сторони домовились, що до їх прав та обов'язків застосовується матеріальне та процесуальне право України (п.11.3 договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Специфікацією №1 від 31.10.2016р. до договору №02/Д від 25.10.2016р. сторони узгодили найменування, кількість та ціну поставленого товару.

01.11.2016р. на виконання умов договору Позивач відвантажив Відповідачу ОСОБА_2 на загальну суму 45846,00 доларів США, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №001555, декларацією №400050000/2016/015490, рахунком - фактурою №488 від 31.10.2016р.

Відповідач на адресу позивача надсилав листи (№31 від 01.02.2017р. та №63 від 21.02.2017р.), у відповідності до яких повідомляв про визнання заборгованості по договору №02/Д по специфікації №1 від 31.10.2016р. в сумі 45846,00 доларів США.

На виконання умов договору 27.02.2017р. відповідач оплатив 1000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 27.02.2017р.

Враховуючи, що відповідач за отриманий товар не розрахувався у повному обсязі, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Після порушення провадження у справі відповідач додатково сплатив ще 11000,00 доларів США, що підтверджується банківським повідомленням №143641 від 24.07.2017р. та платіжним дорученням №100642125 від 12.04.2017р.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно зі ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом п. 1 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається Господарським процесуальним кодексом України. Зокрема, підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема, і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 11.3 договору сторони передбачили, що усі спори та розбіжності, що виникатимуть між сторонами в зв'язку із виконанням даного договору, які не можливо вирішити шляхом переговорів, підлягають вирішенню господарським судом Хмельницької області. Сторони домовились, що до їх прав та обов'язків застосовується матеріальне та процесуальне право України.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, даний спір підвідомчий господарському суду Хмельницької області.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 11 ЦК України та ст. 174 ГК України визначено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів поставки. Так, 25.10.2016р. між сторонами укладено договір №02/д, на підставі якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 45846 доларів США, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №001555, митною декларацією №400050000/2016/015490 та рахунком - фактурою №488 від 31.10.2016р., а відповідач зобов'язався сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що покупець проводить оплату партії товару в рублях Російської Федерації по еквіваленту дол. США згідно курсу Центрального банка РФ на день оплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дати митного оформлення партії товару на території України.

Суд встановив, що 27.02.2017р. (до порушення провадження у справі) відповідач частково розрахувався за поставлений товар за договором №02/Д від 25.10.2016р., в сумі 1000,00 доларів США, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 27.02.2017р.

Крім того, після порушення провадження у справі №924/182/17 (ухвала суду від 03.03.2017р.) відповідач сплатив ще 11000,00 доларів США, що підтверджується банківським повідомленням №143641 від 24.07.2017р. та платіжним дорученням №100642125 від 12.04.2017р.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Пунктом 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1000,00 доларів США заборгованості, у зв'язку з безпідставністю, а також вважає за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення 11000,00 доларів США на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Стаття 524 ЦК України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно зі статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі №3-62гс11 та від 26.12.2011 р. у справі № 3-141гс11).

У відповідності до п. 2.4 договору сторони передбачили, що валюта договору - долар США.

Враховуючи часткову оплату відповідачем вартості товару, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №02/Д від 25.10.2016р. становить 33846,00 доларів США.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В матеріали справи не подано доказів, які б підтверджували оплату відповідачем заборгованості за договором №02/Д від 25.010.2016р. в сумі 33846,00 доларів США.

За таких обставин, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 33846,00 доларів США підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 109,28 доларів США.

Проаналізувавши наданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд вважає, що вказана сума обґрунтовано заявлена до стягнення, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 32-34, 44, 49, 80, 82-84, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов державного підприємства "Красилівський агрегатний завод", м. Красилів Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Домотехнік", м. Пушкіно Московської області, Росія про стягнення 45955,28 дол. США (1248315,44 грн.) задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Домотехнік" (Росія, Московська обл., м.Пушкіно, вул.Надсоновська, буд.24, прим.12, кім.110, ОГРН 136, ІНН НОМЕР_1, КПП 503801001) на користь державного підприємства "Красилівський агрегатний завод"(Хмельницька обл., м. Красилів, вул. Щаслива,1, код 14307831) 33846,00 (тридцять три тисячі вісімсот сорок шість) доларів США заборгованості, 109,28 доларів США (сто дев'ять доларів 28 центів) 3% річних, 13835,27грн. (тринадцять тисяч вісімсот тридцять п'ять гривень 27 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 1000,00 доларів США відмовити.

Провадження у справі №924/182/17 в частині позовних вимог про стягнення 11000,00 доларів США заборгованості припинити.

Повне рішення складено 06.09.2017р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 4 прим. : 1 - до справи, 2,3- позивачу (31000, Хмельницька обл., м. Красилів, вул. Щаслива, 1), 4 - відповідачу (Росія, Московська обл., м.Пушкіно, вул.Надсоновська, буд.24, прим.12, кім.110) надіслати рекомендованим листом.