ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р. Справа № 925/829/17

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінтех" м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" м.Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" (далі - відповідач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінтех" (далі - позивач) 209800 грн. 35 коп. боргу; 107710 грн. 92 коп. пені та 9794 грн. 51 коп. 3% річних за неналежне виконання зобовязань по грошових розрахунках по договору поставки від 27.05.2015 № 516-411.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позов, письмовому доповненні до відзиву та його представник в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача курсової різниці в сумі 42785,61 грн. та 107710,92 пені, а також 3% річних в розмірі 1983,71 вважаючи ці вимоги необґрунтованими та безпідставними, а також застосувати строки позовної давності щодо стягнення пені.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача боргу та господарських санкцій за неналежне виконання відповідачем умов договору поставки.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 712 ЦК України за договором поставки (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не передбачено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч.1 ст.181 Господарського кодексу (далі ГК) України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2015 між сторонами був укладений Договір поставки № 516-411, відповідно до умов якого Позивач (далі Продавець; Постачальник) зобов'язався передати у власність, а Відповідач (далі Покупець) зобов'язався прийняти та оплатити на умовах DDP м.Черкаси (Інкотерм-2010): «торцевое уплотнение для насоса поз.107 J/JA» (далі ОСОБА_3) відповідно до Специфікації (далі - Договір).

Загальна ціна Договору склала 278 357 грн. 90 коп., крім ПДВ - 55 671 грн. 58 коп., всього 334 029 грн. 48 коп.

Факт поставки позивачем ОСОБА_3 на загальну суму 334 029 грн.48 коп. відповідачем не оспорюється і підтверджується дослідженими в судовому засіданні видатковою накладною № РН-0000087 від 2 грудня 2015 p.

За умовами п.4.1. та п.4.2. вищезазначеного Договору Покупець здійснює оплату за ОСОБА_3 в наступному порядку:

- 50 % вартості ОСОБА_3 визначеного у Специфікації - попередня оплата;

- 50% вартості ОСОБА_3 визначеного у Специфікації сплачується протягом 5-ти банківських днів від дати поставки ОСОБА_3.

З матеріалів справи вбачається, що Покупець здійснив оплату 21.10.2015 перерахувавши на банківський рахунок Постачальника 167 014 грн. 74 коп.

На підставі п. 4.3 Договору Постачальник (позивач) поставляв ОСОБА_3, який має імпортну складову. Ціна, вартість ОСОБА_3 і загальна сума по Договору (як вказано в п.п. 2.2 Договору), розрахована виходячи із встановленого Національним Банком України курсу 1 дол. США до гривні станом на 08.05.2015, що складає - 20,722460 грн.

Загальна ціна Договору у розмірі 334 029 грн.48 коп. в т.ч. ПДВ 55 671 грн.58 коп. еквівалентна 16 119,20 дол.США, в т.ч. ПДВ (20%) станом на 08.05.2015.

Станом на день подачі позовної заяви заборгованість складала 8059.60 долл.США.

Сторони по Договору, керуючись принципом свободи договору, виклали п.4.4. в такій редакції: «у випадку зміни в сторону збільшення або зменшення курсу долара США до Української гривні, встановленого Національним Банком України на дату проведення оплати більш чим на 2% по відношенню до курсу на дату 08.05.2015, (як вказано в п.4.3. Договору), сума цього платежу буде перерахована у відповідності до курсу НБУ на дату проведення оплати (п.4.1 і п.4.2), про що Сторони підписали Додаткову угоду. Оплата курсової різниці по п.4.2 і п.4.2, якщо таке буде мати місце, буде здійснюватись протягом 5 банківських днів після підписання відповідної додаткової угоди».

Позивач, заявляючи позов, просить суд стягнути з відповідача господарські санкції: 107710 грн. 92 коп. пені та 9794 грн. 51 коп. 3% річних.

Суд, дослідивши розрахунок боргу і господарських санкцій, поданий позивачем, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно з приписами статті 189 ГК України однією з істотних умов господарського договору є ціна. Ціна зазначається в договорі у гривнях.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Гривня як національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України.

За правилами ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

П.2.1. Договору визначено, що ціна на товар встановлюється в українських гривнях.

Відповідно до п.2.2. загальна вартість Договору складає 278 357,90 грн., крім того ПДВ 55 671,58 грн., всього 334 029,48 грн.

П.4.1. Договору встановлено, що Покупець проводить попередню оплату товару в сумі 167 014,74 грн., що становить 50% від загальної вартості Специфікації до Договору. 21.10.2015 року ПАТ «АЗОТ» провело попередню оплату в сумі 167 014,74 грн., про що свідчить платіжне доручення № 5341.

П.4.4. Договору було передбачено, що у випадку зміни в сторону збільшення чи зменшення курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на дату проведення оплати більше ніж на 2%, сума платежу буде перерахована відповідно до курсу НБУ на дату проведення оплати, про що сторони підписують Додаткову угоду. Оплата курсової різниці буде здійснена на протязі 5 банківських днів після підписання відповідної Додаткової угоди.

Ст.208 ЦК України визначені випадки, в яких укладення правочину в письмовій формі є обов'язковим. При цьому мається на увазі проста (звичайна) письмова форма.

За загальним правилом у письмовій формі мають вчинятися всі правочини між юридичними особами, незалежно від виду правочину та сфери його застосування, а також незалежно від організаційно-правової форми юридичної особи та форми власності.

Зокрема, умови Договору зазначають, що для проведення перерахунку та оплати курсової різниці необхідно підписати Додаткову угоду. Вказане підтверджується і нормами ст. 208 ЦК України, проте пропозиція щодо підписання Додаткової угоду від Позивача не надходила, а тому, розрахунок суми доплат у звязку зі зміною курсу долара був здійснений Позивачем поза умовами Договору, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

П. 6.3. Договору встановлено, що в разі порушення строків оплати товару Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочки платежу.

Відповідно до п. 4.2. Договору Покупець проводить оплату в сумі 167 014,74 грн., що складає 50% від ціни Договору на протязі 5 банківських днів від дати поставки товару. Датою поставки товару рахується дата підписання видаткової накладної на товар Покупцем.

Зобовязання у відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Доказів здійснення розрахунків за ціною Договору відповідач суду не надав.

За приписами ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7810 грн. 80 коп. 3% річних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що в разі порушення строків оплати товару Покупець зобовязаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочки платежу.

Відповідно до п. 4.2. Договору Покупець проводить оплату в сумі 167 014,74 грн., що складає 50% від ціни Договору на протязі 5 банківських днів від дати поставки товару. Датою поставки товару рахується дата підписання видаткової накладної на товар Покупцем.

Поставка товару здійснена 02.12.2015 р., про що свідчить видаткова накладна № РН-0000087. Оплата повинна була бути здійснена до 09.12.2015 Прострочення існує з 10.12.2015 і до дати оплати. Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкції за прострочення виконання зобовязання припиняється через шість місяців від дня, коли воно мало бути виконано. При цьому п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлює спеціальну позовну давність.

Отже, строк позовної давності щодо стягнення пені закінчився 10.12.2016, і вимоги Позивача щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 167 014 грн. 74 коп. боргу та 7810 грн. 80 коп. 3% річних за неналежне виконання зобовязань по грошових розрахунках по договору поставки від 27.05.2015 № 516-411.

Витрати позивача по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2622 грн. 36 коп.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути 167 014 грн. 74 коп. боргу; 7810 грн. 80 коп. 3% річних та 2622 грн. 36 коп. витрат по сплаті судового збору з Публічного акціонерного товариства "АЗОТ" (, вул. Героїв Холодного Яру (Першотравнева),72, м. Черкаси, 18014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дінтех" (, АДРЕСА_1, 02081).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено 05.09.2017

Суддя В.В.Єфіменко