РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа № 906/453/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Грязнов В.В. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Гладкій Л.А.

за участю представників сторін:

прокурор - Набухотний С.В.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17

за позовом Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

до Приватного підприємства "ЄВМ-Стандарт" (м. Житомир)

про розірвання договору оренди та зобов'язання вчинення дій

Рішенням господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17 (суддя Машевська О.П.) у задоволенні позову Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області до Приватного підприємства "ЄВМ-Стандарт" про розірвання договору оренди та зобов'язання вчинення дій - відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, заступник прокурора Житомирської області звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури задоволити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідачів.

Апелянт вважає, що вищевказане судове рішення є незаконним, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом не повно, однобічно досліджено обставини, що мають значення для справи, та надано доказам неналежну правову оцінку, у зв'язку з чим суд дійшов неправильних висновків, а тому рішення підлягає скасуванню.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що відповідачем порушено істотні умови договору а саме: щодо цільового використання майна, а також його збереження; відповідачем спростовано в судовому порядку доводи щодо відсутності страхування майна, переданого в оренду, а також погодження на здійснення невідємних поліпшень.

Зокрема скаржник посилається на ту обставину, що оскаржуване рішення постановлене за відсутності прокурора, який в силу відмови позивача від позову, набув права самостійно його підтримувати. Крім того, саме у судовому засіданні, яке відбулося 13.07.2017, відповідачем долучено документи, які суд поклав в основу судового рішення. Таким чином вважає, що розглянувши справу без участі прокурора, суд позбавив останнього можливості подати заперечення щодо наданих доказів, перевірити їх належність і допустимість, а також з урахуванням принципу змагальності сторін, надати докази на їх спростування.

Окрім того, прокурор звертаючись до суду про розірвання договору оренди, указав, що порушенням відповідачем істотних умов договору заподіяно істотної шкоди державі, яка виразилась у зменшенні фонду закладів оздоровлення та відпочинку. Зазначене, у свою чергу, не дозволяє державі ефективно виконувати обовязки щодо забезпечення дітей оздоровчими послугами, а також можливості отримувати позашкільну освіту.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від "07" серпня 2017 р. апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17 прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

Позивач та відповідач не скористалися правом подачі письмових відзивів на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України не перешкоджає перегляду оскарженого рішення.

В судовому засіданні прокурор Набухотний С.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області - ОСОБА_1 заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17 є законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Приватне підприємство "ЄВМ-Стандарт" не реалізувало процесуальне право на участь в судовому засіданні апеляційної інстанції. Однак, на адресу суду повернулась поштова кореспонденція по причині за закінченням терміну зберігання. З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що ухвали надсилаються сторонам за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала вручена їм належним чином. Аналогічна позиція викладена в п.п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.11р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції". Ухвала суду від 07.08.2017р. надсилалась відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте, повноважних представників в судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень по суті позовних вимог не подав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, об'єктом спору в даній справі є нерухоме майно - об'єкт держаної власності, а саме: частина колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба" (адреса: Житомирська область, Житомирський район, Зарічанський військовий лісгосп, квартал № 5, виділ 18), яке в процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Житомирське АТП 11854".

Вказана частина майна дитячого оздоровчого табору "Дружба" при приватизації була вилучена із вартості цілісного майнового комплексу ДП "Житомирське АТП 11854" та передана за актом приймання-передачі від 29.11.1995р. від ВАТ "Житомирське АТП 11854" на баланс ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс".

Інша частина колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба" за результатами проведеного аукціону, що відбувся 22.04.2011, перейшла у власність громадянки ОСОБА_2, яка 16.01.2015 зареєструвала на нього права власності.

15.09.2011 ОСОБА_2, будучи водночас керівником приватного підприємства "ЄВМ-Стандарт", звернулася до начальника Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області з заявою передати їй в оренду частину майнового комплексу оздоровчого табору "Дружба", що є об'єктом державної власності.

Враховуючи, що 08.08.2007 було проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс" на балансі якого перебувало державне майно, наказом начальника Регіонального відділення ФДМУ по Житомирській області № 354 від 01.11.2011 на підставі заяви потенційного орендаря було визначено спосіб управління державним майном - частиною майнового дитячого оздоровчого табору "Дружба" шляхом передачі його в оренду.

25.11.2011 між Регіональним відділенням ФДМУ по Житомирській області (далі - орендодавець/позивач) та приватним підприємством "ЄВМ-Стандарт" (далі - орендар/відповідач) було укладено договір оренди № 1143 нерухомого та іншого індивідуально-визначеного майна, що належить до державної власності, з метою розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді.

Відповідно до акту приймання-передачі від 25.11.2011 на баланс підприємства було передано в строкове платне користування частину майна дитячого оздоровчого табору "Дружба", а саме: 37 одиниць окремо визначеного державного майна. За актом підтверджено, що майно знаходиться у задовільному стані і придатне для експлуатації, за винятком центрифуги, пральної машини, холодильної шафи, цистерни 3 м3, холодильника "Кодри" та сушильно-гладильного катка, які на момент передачі їх в оренду знаходились в неробочому стані.

Згідно з актом оцінки майна, станом на 30.09.2011 вартість переданих в оренду державних об'єктів становила 229682,00 грн., в т. ч. нерухоме майно - 202846,00 грн. та інше окреме індивідуально-визначене майно - 26836,00 грн.

За пунктом 10.1 договору передбачено, що договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 25.11.2011 до 23.11.2014 включно.

Додатковим договором № 2 від 26.11.2014 до договору № 1143 від 25.11.2011 сторони продовжили дію договору оренди державного майна на строк, встановлений договором оренди - 2 роки 364 дні, до 22.11.2017 включно та зазначили, що згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2014, вартість орендованого майна складає 154672,00 грн.

За умовами укладеного договору праву орендодавця контролювати наявність, стан, напрямки та ефективність використання майна, переданого в оренду (п. 8.1), кореспондує обов'язок орендаря забезпечити орендодавцю доступ на об'єкт оренди з метою перевірки його стану і відповідності напрямку використання за цільовим призначенням, визначеному цим договором (п. 5.5).

З цією метою та на виконання наказу ФДМУ № 1998 від 16.12.2009 "Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій щодо державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але залишилось у них на балансі", в листопаді 2014 року та в серпні 2016 року було проведено перевірки утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс", та передане на баланс ПП "ЄВМ-Стандарт".

За результатами перевірки проведеної у 2014 році було виявлено порушення порядку зберігання майна - відсутні 24 одиниці окремо визначеного державного майна.

Наказом регіонального відділенні від 14.11.2014 № 740 "Про визначення способу управління державним майном" було прийнято управлінське рішення щодо державного майна - відшкодування збитків за відсутнє державне майно.

Наказом регіонального відділення від 21.11.2014 № 776 "Про затвердження акту оцінки збитків" було затверджено акт оцінки збитків за яким їх розмір склав 56557,52 грн.

Орендарем було відшкодовано збитки за відсутнє державне майно у добровільному порядку, доказом чого є платіжні документи.

Наказом ФДМУ № 110 від 22.01.2016 орендовані ПП "ЄВМ-Стандарт" приміщення були включені до графіку продажу упродовж 2016 року.

На підставі наказу РВ ФДМУ по Житомирській області від 03.08.2016 № 621, було проведено повторну перевірку утримання, зберігання та використання державного майна, яке при приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "Компанія "Житомиравтотранс", та передане на баланс ПП "ЄВМ-Стандарт", за результатами якої складено акт.

За актом вбачається, зокрема, що ознаки порушення орендарем законодавства при оренді майна не виявлені. З візуального огляду нерухомого майна видно, що проводився ремонт спальних корпусів (замінено вікна, двері, перекрито дах, частково проведено внутрішні та зовнішні будівельні роботи). З метою підвищення рівня утримання державного майна було запропоновано активізувати роботу з підготовки до приватизації частини майна колишнього табору "Дружба" у складі: будівля туалету, сушильна камера, ізолятор, душова - пральня, гуртожиток, спальні корпуса (4 шт.), кінотеатр літній, будиночок для дітей, бесідка, водойма пожежна металева за адресою: Житомирська область, Житомирський район, Зарічанська сільська рада, Зарічанський лісгосп, квартал №5, виділ 18, включеної до орієнтовного переляку об'єктів державної власності групи А, які запропоновані до продажу у 2016 році.

30.08.2016 РВ ФДМУ по Житомирській області було складено звіт про проведення контрольних заходів з огляду об'єкта оренди за договором оренди державного нерухомого майна від 25.11.2011 № 1143, висновки якого зводяться на наступного: об'єкт оренди орендарем не використовується, утримується в задовільному стані. Наявні ознаки проведення орендарем ремонтних робіт. Заборгованість з орендної плати до державного бюджету відсутня. Умови договору оренди щодо страхування майна орендарем виконуються. Порушень щодо виконання інших умов договору оренди не виявлено.

На підставі наказу ФДМУ від 30.01.2017 № 135 об'єкт державної власності - частина майна колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба" у складі: будівля туалету, сушильна камера, ізолятор, душова - пральня, гуртожиток, спальні корпуса (4 шт.), кінотеатр літній, будиночок для дітей, бесідка, водойма пожежна металева, були включені до орієнтовного переліку об'єктів державної власності груп А, Д та Ж, у т.ч. разом із земельними ділянками, які були запропоновані до продажу у 2017 році.

Прокурор звернувся з позовом до господарського суду та просить розірвати договір оренди нерухомого майна №1143 від 25.11.2011, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Житомирській області та Приватним підприємством "ЄВМ-Стандарт", та зобов'язати орендаря повернути об'єкт оренди за актом приймання-передачі орендодавцю з підстав порушення істотних умов вказаного договору. Зокрема вважає, що не досягається мета самого договору розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не знайшов підстав для задоволення поданої скарги.

Розглядаючи позовну вимогу про недійсним спірного договору оренди, колегія суддів зазначає наступне.

Виконання господарського зобов'язання має бути належним, здійснюватись у відповідності до закону, інших правових актів, договору (ст.193 ГК України). Цивільно-правове зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу (ст.526 ЦК України).

Невиконання або неналежне виконання однією із сторін умов договору породжує правові наслідки, зокрема, у вигляді розірвання, припинення дії або односторонньої відмови від договору.

Зокрема, положеннями частини 2 ст.651 ЦК України передбачено, що договір може змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Апеляційний суд враховує також, що висновки, до яких він прийшов при розгляді апеляційної скарги, відповідають правовій позиції Верховного суду України, викладеній у постанові №6-75цс13 від 18.09.2013р., у який Верховний суд зокрема зазначив, що істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Також критерієм істотного порушення закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Прокурор звертаючись до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою вказує про порушення відповідачем чотирьох істотних умов договору, що є підставою для його розірвання, а саме: мети договору; страхування майна; надання експертного висновку проектно-кошторисної документації на здійснення невід'ємних поліпшень до майна та отримання згоди орендодавця на їх проведення; збереження майна.

Відповідно до п. 1.2 договору передбачено, що майно передається в оренду з метою розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді, а п. 5.1 договору передбачено обов'язок орендаря використовувати майно згідно з призначенням.

На спростування доводів скаржника, колегія суддів зазначає, що відповідно до довідки з ЄДРПОУ відповідач вправі здійснювати КВЕД-2010 за кодом 93.29 "організування інших видів відпочинку та розваг", що підтверджує його наміри щодо розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді після проведення його капітального ремонту.

Вбачається, що останній має намір на здійснення діяльності, передбаченої договором, доказом чого вважає розпочату ним роботу по капітальному ремонту дитячого табору, з огляду на технічний стан будівель спальних корпусів, які станом на момент укладення договору оренди були непридатні для використання за призначенням.

В матеріалах справи міститься лист орендаря від 03.02.2014, адресований першому заступнику райдержадміністрації, в якому вказано про причини не функціонування дитячого табору "Дружба", а саме: проведення капітального ремонту та реконструкції табору з метою введення його в експлуатацію як табору цілорічного використання.

Матеріалами справи стверджено, що за результатами проведеного орендодавцем у 2016 році огляду об'єкта оренди було встановлено, що на момент перевірки майно фактично не використовується орендарем. Однак, наявні ознаки проведення орендарем ремонту будівель (розпочато заміну перекриття даху, вікон в будівлях спальних корпусів).

Як вбачається зі звітів про обстеження та оцінку технічного стану будівель корпусів №№ 1,2,3,4 майнового комплексу дитячого оздоровчого табору "Дружба" за адресою: Житомирська обл., Житомирський район, с. Зарічани, технічний стан даху, покрівлі, підлоги, вікон, дверей, внутрішнього оздоблення, вимощення будівель непридатний для нормальної експлуатації, а отже потребує значних капіталовкладень на їх ремонт чи відновлення, на що, по-перше, міг і не розраховувати орендар при укладенні договору № 1143 від 25.11.2011, а по-друге, ремонт не може бути здійснено одномоментно, а потребує часу, чим пояснюється відтермінування початку діяльності оздоровчого табору "Дружба".

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що прокурором не доведено порушення відповідачем п. 1.2 договору оренди.

Відповідно до п. 5.8 договору оренди (в редакції змін, внесених додатковим договором № 1 від 01.10.2013 до договору оренди № 1143 від 25.11.2011) унормовано обов'язок орендаря протягом місяця після укладення договору застрахувати орендоване майно не менше, ніж на його вартість за висновком про вартість та відповідно до п. 1.1 договору, на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об'єкта оренди. у порядку, визначеному законодавством, і надати орендодавцю копії страхового полісу і платіжного доручення. Постійно поновлювати договір страхування таким чином, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав суду копії договорів добровільного страхування майна, укладені починаючи з 2012 року з терміном закінчення 27.01.2018р. Одночасно, прокурор вказує, що дані договори страхування не породжують прав і обовязків для сторін посилаючись на ст.. 638-640 ЦК України. Зокрема, що вищезазначені договори долучені до матеріалів справи підписані одноособово, лише страховиком.

Колегія суддів оцінює критично дані доводи апеляційної скарги та відхиляє, одночасно зазначаючи, що станом на 2017р. орендоване майно є застрахованим, що підтверджено доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно п. 5.7 договору орендар зобов'язаний здійснювати за власний рахунок капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна. Ця умова договору не розглядається як дозвіл на здійснення поліпшень орендованого майна і не тягне за собою зобов'язання орендодавця щодо компенсації вартості поліпшень. У разі, якщо орендар подає заяву на погодження орендодавцем здійснення невід'ємних поліпшень орендованого майна, він зобов'язаний надати експертний висновок на проектно-кошторисну документацію на здійснення невід'ємних поліпшень.

Прокурор посилається на ту обставину, що відповідачем здійснено невід'ємні поліпшеня орендованого майна без дозволу позивача.

Однак, суд враховує доводи відповідача, що процес оформлення дозволу на здійснення поліпшень досить тривалий, тому лише після виконання "паперових робіт" як-то: проведення обстеження технічного стану будівель, виготовлення проектної документації, здійснення її експертизи, позивач погодив відповідачу здійснення таких поліпшень, доказом чого є лист РВ ФДМУ по Житомирській області від 19.05.2017 вих. 3 06/1658.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує, що станом на момент заявлення вимоги про розірвання договору оренди з підстав невиконання відповідачем п. 5.7 договору, було відсутнє порушення ним вказаної прокурором істотної умови договору, що спростовує доводи про протилежне.

Також суд першої інстанції, з якими погодився суд апеляційної інстанції, вважає недоведеними доводи прокурора про порушення відповідачем п. 5.4 договору оренди, за яким передбачено обов'язок збереження орендарем орендованого майна, з огляду на те, що станом на 26.11.2014 між орендарем та орендодавцем було підписано новий перелік майна колишнього дитячого оздоровчого табору "Дружба", переданого в оренду ПП "ЄВМ-Стандарт" за договором оренди від 25.11.2011 № 1143, за яким орендар отримав у користування майно у кількості 13 одиниць.

Щодо іншої частини орендованого майна, яке вказане як передане відповідачу в користування згідно з актом приймання-передачі від 25.11.2011, то його було виключено з Єдиного реєстру об'єктів державної власності за згодою орендодавця, а його вартість відшкодована державі у встановленому порядку.

Враховуючи викладене, суд не вбачає у діях відповідача порушень п. 5.4 договору оренди, з огляду на щодо вважає, що орендарем не порушена визначена даним пунктом істотна умова договору оренди державного майна № 1143 від 25.11.2011.

Оцінивши всі обставини справи згідно поданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати, що відповідачем як орендарем державного майна були порушені умови пунктів 1.2, 5.4, 5.7 та 5.8 договору, що виключає доводи прокурора про протилежне та про порушення прав держави в особі РВ ФДМУ по Житомирській області як орендодавця майна, наданого в оренду за договором № 1143 від 25.11.2011.

Твердження апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права відхиляються апеляційним судом, з огляду на наступне.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Водночас, ст. 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правомірно розглянуто справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Доводи прокурора, що порушенням відповідачем істотних умов договору заподіяно істотної шкоди державі, яка виразилась у зменшенні фонду закладів оздоровлення та відпочинку. Зазначене, у свою чергу, не дозволяє державі ефективно виконувати обовязки щодо забезпечення дітей оздоровчими послугами, а також можливості отримувати позашкільну освіту спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Колегія суддів зазначає, що дії відповідача (зокрема реконструкція приміщень) спрямовані саме на ефективне виконання обовязку щодо забезпечення дітей оздоровчими послугами. Проте, дані дії носять триваючий характер у звязку з великими капіталовкладеннями, тривалістю виконання технічної документації, та незадовільного стану орендованого приміщення.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими; апеляційним судом не встановлено порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги заступника прокурора Житомирської області суд апеляційної інстанції оцінює критично і відхиляє як непереконливі.

У Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012р. Про судове рішення зазначено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області на рішення господарського суду Житомирської області від 13.07.17 р. у справі №906/453/17 залишити без задоволення, рішення господарського суду Житомирської області - без змін.

Справу №906/453/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Василишин А.Р.