УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.08.2017Справа № 910/13704/17

Суддя Сівакова В.В., розглянувши

позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М'ясопродінвест"

про стягнення 331.811.704,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява з доданими до неї документами підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно статті 4 Закону України "Про судовий збір" (зі змінами) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1.600,00 грн.

Ціна позову, вказана у позовній заяві складає 331.811.704,22 грн. Розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання позву, має становити 240.000,00 грн. грн.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання позову до вирішення справи по суті.

Позивач у клопотанні зазначає, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" віднесено до категорії неплатоспроможніх та розпочато ліквідаційну процедуру банку і дана інформація є публічною, що розміщена на сайтах Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, обставини щодо неплатоспроможності банку та важкого фінансового становища останнього є загальновідомим та не потребують доказуванню. Зазначає, що на сьогодні ліквідаційної маси неплатоспроможних банків у більшості не вистачає на задоволення акцептованих вимог кредиторів третьої черги (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб), сума позову та, відповідно судового збору, будуть досить значними. Зазначена ситуація унеможливлює претензійно-позовну роботу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з метою збільшення ліквідаційної маси неплатоспроможних банків, у тому числі за рахунок коштів пов'язаних з ними осіб, захисту прав вкладників та інших кредиторів неплатоспроможних банків, оскільки суму судового збору по одному позову можна прирівняти до суми гарантованої виплати для відшкодування коштів вкладникам неплатоспроможних банків.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 розяснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином суд зауважує, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували майновий стан позивача та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до вимог п. 4 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню без розгляду.

З огляду на викладене, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України "Про судовий збір", -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути без розгляду.

Суддя В.В.Сівакова