РІШЕННЯ

15 серпня 2017 року Справа № 913/447/17

Провадження №18/913/447/17

За позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Довжанськ Луганської області

до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Свердловантрацит», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 91886,19 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання-помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: Ходош В.Ю., адвокат, свідоцтво НОМЕР_2 від 17.09.1997, договір від 25.05.2017;

від відповідача: Скиба О.С. за дов. від 27.04.2017 № ББУ/СА43/СЛ/17.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 86296 грн. по оплаті ремонтних робіт (ремонт автомобіля), виконаних для відповідача за договором на ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 22.02.2017 № 55-СА-АБ, пені в сумі 4325,27 грн, інфляційних нарахувань в сумі 776,66 грн. та трьох процентів річних в сумі 488,26 грн. за прострочення платежу.

Відзивом на позовну заяву від 04.07.2017 відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем не подано належних доказів виконання ремонтних робіт (акт виконаних робіт від 01.03.2017 з боку відповідача підписано неповноважною особою).

Відповідач також вказав, що 13.03.2017 його майно було захоплено окупаційними бандами так званих «ЛНР» та «ДНР», і він не може вести господарську діяльність (добувати та реалізовувати кам'яне вугілля); ці обставини мають всі ознаки форс-мажору та є загальновідомими; на думку відповідача, в зв'язку з наведеними обставинами, його зобов'язання за договором (оплатити вартість робіт) припинилося неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК України); на підставі цих доводів відповідач просить провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору.

За клопотанням сторін по справі, ухвалою від 12.07.2017 строк розгляду справи був продовжений на 15 днів - 17.08.2017 включно.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач у позовній заяві вказав, що відповідач у порушення умов договору від 22.02.2017 на ремонт та технічне обслуговування автомобілів № 55-СА-АБ (укладеного між сторонами за позовом) не оплатив йому вартість виконаних робіт в сумі 86296 грн. з ремонту автомобіля.

Позивач зазначив, що на виконання умов вищевказаного договору він виконав роботи з ремонту автомобіля відповідача (ГАЗ-32213) вартістю 86296 грн.; відповідач прийняв вказані роботи, що підтверджується актом виконаних робіт від 01.03.2017 № 01/03.

За договором, відповідач був зобов'язаний оплатити роботи протягом 5 робочих днів з 15-го календарного дня з моменту підписання акта приймання-передачі наданих послуг; акт був підписаний 01.03.2017, однак, відповідач вартість виконаних робіт не оплатив.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 86296 грн. по оплаті ремонтних робіт (ремонт автомобіля), виконаних для відповідача за договором на ремонт та технічне обслуговування автомобілів від 22.02.2017 № 55-СА-АБ, пені в сумі 4325,27 грн, інфляційних нарахувань в сумі 776,66 грн. та трьох процентів річних в сумі 488,26 грн. за прострочення платежу.

Відзивом на позовну заяву від 04.07.2017 відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем не подано належних доказів виконання ремонтних робіт (акт виконаних робіт від 01.03.2017 з боку відповідача підписано неповноважною особою).

Відповідач також вказав, що 13.03.2017 його майно було захоплено окупаційними бандами так званих «ЛНР» та «ДНР», і він не може вести господарську діяльність (добувати та реалізовувати кам'яне вугілля); ці обставини мають всі ознаки форс-мажору та є загальновідомими; на думку відповідача, в зв'язку з наведеними обставинами, його зобов'язання за договором (оплатити вартість робіт) припинилося неможливістю його виконання (ст. 607 ЦК України); на підставі цих доводів відповідач просить провадження у справі припинити за відсутністю предмету спору.

Відповідач зазначив, що через захоплення підприємства у нього відсутній доступ до документів підприємства; подати суду документи, пов'язані зі спірними відносинами, він не має можливості.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав:

22.02.2017 між сторонами за позовом був укладений договір на ремонт та технічне обслуговування автомобілів № 55-СА-АБ згідно якому, відповідач (Замовник) доручив, а позивач (Виконавець) прийняв на себе зобов'язання надати послуги з проведення технічного обслуговування та/або ремонту легкових та малотоннажних автомобілів Замовника на станціях технічного обслуговування автомобілів Виконавця (п. 1.1. договору).

Відповідач (Замовник) зобов'язався надати позивачу (Виконавцю) автомобіль для надання послуг, прийняти надані послуги та оплатити їх в порядку та на умовах, встановлених договором (п. 1.3. договору).

Сторони за договором узгодили прас-лист на послуги на технічне обслуговування та поточний ремонт автомобіля ГАЗ-32213 держ. номер НОМЕР_1, та специфікацію на запчастини до вказаного автомобілю, що викладено у додатках до договору № 1 та № 2.

Згідно п. 4.1.2. договору позивач (Виконавець) зобов'язався приймати від Замовника автомобіль (для надання послуг) за актом приймання-передачі автомобіля.

Позивач (Виконавець) зобов'язався передати Замовнику (після надання послуг) автомобіль також по акту приймання-передачі (п. 4.1.7. договору).

Позивач не подав суду доказів приймання від відповідача автомобіля на ремонт та доказів повернення автомобіля відповідачу з ремонту.

У якості доказу виконання ремонтних робіт автомобіля відповідача (ГАЗ-32213 держ. номер НОМЕР_1) на суму 61466 грн. позивач подав суду акт виконаних робіт від 01.03.2017 № 01/03.

Вказаний акт з боку Виконавця підписаний безпосередньо позивачем (ОСОБА_1.) та скріплено його печаткою, а з боку Замовника (відповідача) - ОСОБА_4 без зазначення його посади та документу на підставі якого він діяв; підпис ОСОБА_4 скріплено печаткою відокремленого підрозділу відповідача «Автобаза».

Пунктом 2.6. договору встановлено, що представником Замовника (відповідача) є працівник Замовника на якого виписана довіреність у відповідності до вимог діючого законодавства України.

Суд ухвалами від 02.06.2017, від 14.06.2017, від 04.07.2017 та від 12.07.2017 зобов'язував позивача та відповідача подати докази повноважень ОСОБА_4, який підписав акт виконаних робіт від 01.03.2017 № 01/03; подати довіреність на представника Замовника (п. 2.6 договору); акти прийому-передачі автомобілю, що передбачені п. п. 4.1.2, 4.1.7 договору.

Позивач вказані документи суду не подав, причини неподання документів не повідомив.

Відповідач вказані документи суду також не подав, зазначивши, що у зв'язку з захопленням підприємства у нього відсутній доступ до документів підприємства.

Відповідно до п. 3.4. договору оплата вартості послуг здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця протягом 5 робочих днів з 15-го календарного дня з моменту підписання обома сторонами акта приймання-передачі наданих послуг на підставі наданого Виконавцем рахунку.

Пунктом 3.5. договору також встановлено, що вартість наданих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, підписаним уповноваженими представниками сторін.

Вказаний договір поєднує в собі ознаки договору про надання послуг (послуги з проведення технічного обслуговування автомобілів) та договору підряду (роботи з ремонту автомобілів).

Спір між сторонами за позовом виник з підрядних відносин (роботи з ремонту автомобіля).

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Таким чином, належним доказом надання відповідачу послуг (виконання ремонтних робіт) та їх вартості є Акт надання послуг, підписаний уповноваженими представниками сторін.

Позивач не довів суду (не подав доказів), що особа (ОСОБА_4.), яка підписала акт виконаних робіт від 01.03.2017 № 01/03 від імені відповідача (Замовника), мала на дату його підписання відповідні повноваження та діяла від імені та в інтересах відповідача.

Таким чином, суд не вважає наданий позивачем акт виконаних робіт від 01.03.2017 № 01/03, актом, який у розумінні пункту 3.4. договору є підставою для оплати вартості наданих послуг (виконаних робіт).

Крім того, позивач не довів суду (не подав доказів), що він приймав автомобіль відповідача в ремонт та повертав його з ремонту.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити, в зв'язку з недоведенням відповідачем обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог (недоведенням факту підписання акту виконаних робіт від 01.03.2017 № 01/03 повноважним представником відповідача та недоведенням фактів приймання автомобілю в ремонт та повернення його з ремонту).

Інші доводи відповідача, якими він заперечує проти позову - просить припинити провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмету спору, так як вважає, що його зобов'язання за договором (оплатити кошти) припинилося неможливістю його виконання у зв'язку з обставинами, за які відповідач не відповідає (ст. 607 ЦК України) (захоплення 13.03.2017 майна підприємства та втрата контролю над його роботою), не приймаються судом до уваги в зв'язку з наступним.

Відповідно до ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Захоплення майна підприємства (відповідача), в даному випадку, суд не вважає підставою для припинення зобов'язання відповідача оплатити вартість робіт за договором.

Суд вважає, що обставини, які викликають неможливість виконання, можуть бути як юридичними (заборона певної діяльності), так і фактичними (загибель індивідуально визначеної речі, яка мала б бути об'єктом виконання).

Відповідачу не заборонено здійснювати господарську діяльність. Відсутність, або недостатність у боржника необхідних коштів не припиняє обов'язку останнього оплатити вартість виконаних для нього робіт.

Наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) також не є підставою для припинення господарського зобов'язання.

За таких обставин, підстави для припинення провадження у справі (в зв'язку з відсутністю предмету спору) відсутні.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 1600 грн. покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

15 серпня 2017 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 21 серпня 2017 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко