КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р. Справа№ 910/4909/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Коротун О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Барілов С.А. - представник, дов. б/н від 11.05.2017;

від відповідача: Чеботарьова І.Г. - представник, дов. № 16-64 від 11.04.2017;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017

у справі № 910/4909/17 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест"

до Публічного акціонерного товариства Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" звернулось до Господарського суду міста Києва із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме: зобов'язати вчинити дії щодо належного виконання пунктів 3.4 та 3.8 договорів постачання природного газу № 2518/1617-ТЕ-36 та № 2568/1617-БО-36, а саме: зобов'язати оформити акти приймання-передачі природного газу за жовтень 2016р. у загальному обсязі 736,440 тис. куб.м та документи на відшкодування Товариством з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" Публічному акціонерному товариству Національній акціонерній компанії "Нафтогаз України" вартості послуг розбалансування щодо природного газу в обсязі: 61,290 тис. куб. м. у встановленому законодавством України порядку.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження; розгляд справи призначено на 13.07.2017.

У зв`язку з перебуванням суддів Майданевича А.Г. та Суліма В.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.07.2017 було визначено склад суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Скрипка І.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 прийнято матеріали справи № 910/4909/17 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 13.07.2017 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/4909/17 до 31.08.2017.

У зв'язку із перебуванням судді Скрипки І.М. на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.08.2017 було визначено склад суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Гончаров С.А., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2017 прийнято матеріали справи № 910/4909/17 з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 до свого провадження.

Представник позивача у судовому засіданні 31.08.2017 просив вимоги апеляційної скарги задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні 31.08.2017 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладені договори постачання природного газу № 2518/1617-ТЕ-36 від 30.09.2016 та № 2568/1617-БО-36 від 31.10.2016, відповідно до умов яких, відповідач, за договорами постачальник, зобов'язався передати позивачу, за договорами споживачу, у жовтні 2016р. природний газ у обсязі 643 тис.м3, з яких: 484 тис.м3 - для виробництва теплової енергії для потреб населення; 159 тис.м3 - для виробництва теплової енергії для потреб бюджетних установ.

Відповідно до п.п. 3.4 укладених договорів постачання природного газу приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Згідно із п.п. 2.4 укладених договорів постачання природного газу, допускається відхилення місячного обсягу переданого природного газу в розмірі ±5 відсотків (плюс/мінус п'ять відсотків) підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін (643 тис.м3 (узгоджені договорами обсяги на жовтень) +5% = 675,150 тис.м3 (максимально можливий обсяг споживання газу без застосування процедури балансування).

Позивач вказує на те, що у жовтні 2016р. відповідачем було поставлено позивачу природний газ в обсязі: 756,440 тис.м3.

У листопаді 2016р. направив відповідачу для підписання акти приймання - передачі природного газу, який постачався у жовтні 2016р., однак відповідач відмовився підписувати вказані акти та повернув їх позивачу (лист вих. № 26-8358/1.2-16 від 22.11.2016р.).

У зв'язку із відмовою позивача у підписанні вказаного вище акту, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Однак суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 ГК України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Вищезазначеними нормами не передбачено такого способу захисту прав, як підписання акта приймання-передачі товару за договором поставки.

Слід зазначити, що предметом позову може бути матеріально-правова чи немайнова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен прийняти рішення.

Предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема, підписання актів приймання-передачі, оскільки такі акти підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову.

Захист майнового або немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов'язання утриматись від їх вчинення.

Заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2016р. (який за своєю природою є лише товарно-супровідним документом) не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Крім того, за статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За приписами статті 6 ГК України одним із загальних принципів господарювання є заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

Отже, зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2016р. не тільки суперечить встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а також є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання, що, як наслідок, призводить до порушення його вільного волевиявлення.

Як роз'яснено у пункті 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.03.2017 у справі № 910/15234/16.

Київський апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Твердження скаржника про можливість подальшого виконання рішення у разі задоволенні позову є безпідставним та необґрунтованим, оскільки, як вже зазначалось, заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача підписати акт приймання-передачі природного газу за жовтень 2016р. (який за своєю природою є лише товарно-супровідним документом) не призводить до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.05.2017 у справі № 910/4909/17 залишити без змін.

3. Справу № 910/4909/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді С.А. Гончаров

О.М. Коротун