РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"04" вересня 2017 р. Справа № 903/984/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

судді Павлюк І. Ю. ,

судді Тимошенко О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від "08" серпня 2017 р. у справі № 903/984/16

за заявою Луцької об'єднаної податкової інспекції ГУ ДФС України у Волинській області

до Приватного акціонерного товариства " Кепітал ОСОБА_1"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Волинської області від 08.08.2017 року заяву скаржника про визнання грошових вимог до боржника задоволено частково. Визнано у встановленому порядку доведені грошові вимоги скаржника до боржника на загальну суму 167269,07 грн. із наступною черговістю їх задоволення: 164069,07 грн. вимоги шостої черги; 3200,00 грн. понесених судових витрат (сплата судового збору) вимоги першої черги.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, скаржник звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови в задоволенні грошових вимог до боржника в сумі 883430,44 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати грошові вимоги скаржника до боржника на суму 883430,44 грн. В решті оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Одночасно апелянт подав клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження та просив відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення.

Розглянувши апеляційну скаргу, суд встановив, що апеляційна скарга підлягає поверненню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що до скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на дату звернення з апеляційною скаргою, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Необхідно зазначити, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом; особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення (розстрочення) такої сплати (п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Єдиною підставою для вчинення судом дій зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення (розстрочення) такої сплати.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги та додатків до неї, апелянтом подано копію повідомлення про безспірне списання коштів з рахунків боржника, що, на думку судової колегії, не є переконливим доказом. Інших доказів апелянтом не надано.

Враховуючи те, що скаржником не надано суду належних доказів на підтвердження його майнового стану та доказів неможливості останнім сплатити судовий збір, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні зазначеного клопотання.

Частиною 1 ст. 95 ГПК України визначено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Абзацом 3 пункту 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 17.05.2011 року, із подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що належним доказом надіслання копії скарги іншій стороні у справі є розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство; сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут); кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника, інше.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, що як докази надіслання копії апеляційної скарги учасникам провадження у справі про банкрутство скаржником подано копію реєстру згрупованих рекомендованих поштових відправлень на кореспонденцію про надіслання копії апеляційної скарги боржнику та арбітражному керуючому, та взагалі не подано доказів надіслання копії апеляційної скарги ТзОВ "Енерго-Трейд", який є визнаним кредитором боржника згідно ухвали господарського суду Волинської області від 28.02.2017 року, що не може вважатися належним доказом повідомлення учасників провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, скаржником не дотримано вимог ст. 94 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам); до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відтак, клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження не підлягає розгляду по суті.

Згідно з ч. 4 ст. 97 ГПК України, після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати апеляційну скаргу з клопотанням про відновлення строку розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 86, 91, 94, п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

2. Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Волинській області на ухвалу господарського суду Волинської області від 08.08.2017 року у справі № 903/984/16 з доданими до неї документами повернути скаржнику.

3. Матеріали справи № 903/984/16 повернути до Господарського суду Волинської області

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Тимошенко О.М.