РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017Справа №910/8402/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні

майданчики»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт-Буд»

треті особа, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна торгова компанія

«Інтера»

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-промислове підприємство

«Спецкомунбуд»

треті особа, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Летлоз»

4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкатан Груп»

про стягнення 470.508,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Запорожцев В.В., довіреність № б/н від 20.12.2016

від відповідача Дивак В.В., довіреність № б/н від 18.05.2017

від третіх осіб не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт-Буд» 470.508,00 грн., з яких: 302.034,41 грн. основного боргу, 41.577,76 грн. пені, 60.406,88 грн. штрафу, 53.912,43 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 12.576,51 грн. 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору на поставку та встановлення № 66211 від 19.10.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8402/17 та призначено її до розгляду на 13.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8402/17 від 13.06.2017, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 26.05.2017, розгляд справи відкладено на 7.06.2017.

Відповідачем 13.06.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити повноважного представника в судове засідання, який має приймати участь в іншому судовому процесі в м. Харкові.

Відповідачем 27.06.2017 до відділу діловодства суду подано заяву оголошення перерви в судовому засіданні для надання часу підготувати відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 27.06.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 11.07.2017.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 11.07.2017 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Відповідач виграв тендер Київради на будівництво міні футбольного поля площею 55,05 кв. м х 29,50 кв. м із штучної трави. За умовами тендеру будівництво повинно бути закінчене до кінця 2015 року. Тому 19.10.2015 відповідач (як генпідрядник) уклав з позивачем два договори про виконання позивачем таких робіт: № 66211 на поставку і монтаж синтетичної трави та № 66211.1 про підготовку основи з шаром гранвідсіву для монтажу покриття із штучної трави, передбаченого договором № 66211. Ціна договору № 66211 становила 719.842,00 грн. Ціна договору № 66211.1 становила 80.175,00 грн. За технологічними вимогами позивач спочатку повинен був виконати договір № 66211.1. (підготувати (засипати) основу для укладки синтетичного покриття), а після закінчення засипки основи поставити і змонтувати саме синтетичне покриття міні стадіону. За умовами договорів відповідач зобов'язаний був здійснити передоплату по кожному з договорів у розмірі 80 відсотків від ціни кожного договору. Після чого Позивач повинен був розпочати роботи протягом 10 діб з часу передоплати і протягом 20 діб (з часу передоплати) виконати всі передбачені договорами роботи. Як зазначає сам позивач відповідачем було перераховано позивачу двома траншами 20.11.2015 та 22.12.2015 кошти в розмірі 500.000,00 грн. Отже, позивач мав розпочати роботи не пізніше 30.11.2015 та закінчити не пізніше 10.12.2015, що дало б можливість розпочати виконання робіт по договору № 66211. Проте представники позивач повідомили відповідача що не зможуть приступити до виконання робіт по договору № 66211.1 навіть до середини грудня 2015 року та гарантували лише поставку синтетичного покриття для міні стадіону. Внаслідок невиконання позивачем зобов'язань відповідачем було укладено договори з іншими юридичними особами (ТОВ «Летлоз» та ТОВ «Юкатан Груп») про виконання передбачених договорами № 6211 та № 66211.1 робіт, які виконано ними повністю та відповідачем здійснено повний розрахунок цих робіт. Фактично позивач виконав лише частково договір № 66211 щодо поставки синтетичної трави, з'єднувальної стрічки та розмотаної синтетичної трави білого кольору, загалом на суму 463.201,42 грн. Позивачем не подано документального підтвердження виконаних ним обумовлених договорами робіт.

В судовому засіданні 11.07.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 13.07.2017.

Позивачем в судовому засіданні 13.07.2017 подано клопотання про продовження строку вирішення спору у справі № 910/8402/17 на 15 днів.

Позивачем в судовому засіданні 13.07.2017 подано клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Летлоз» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкатан Груп».

Позивачем в судовому засіданні 13.07.2017 заявлено усне клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна торгова компанія «Інтера» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-промислове підприємство «Спецкомунбуд».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8402/17 від 13.07.2017 продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародна торгова компанія «Інтера», Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-промислове підприємство «Спецкомунбуд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Летлоз», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкатан Груп»; розгляд справи відкладено на 15.08.2017.

Третя особа-1 у поданих 14.08.2017 до відділу діловодства суду поясненнях зазначає, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсним обставинам, оскільки третя особа-1 на підставі договору субпідряду № 12 від 01.04.2014 виконала роботи та передала їх ТОВ «Дитячі та спортивні майданчики» згідно актів № 893 від 14.12.2015 та № 3 від 23.09.2016. Для виконання частини зазначених робіт ТОВ «Міжнародна торгова компанія «Інтера» було залучено спеціалізоване підприємство ТОВ «Агро-промислове підприємство «Спецкомунбуд» відповідно до умов договору № 11 про виконання робіт від 04.11.2015. Виконання останнім підприємством свого обов'язку підтверджується актом № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2015 року, довідкою про вартість виконаних робіт та витрат за грудень 2015 року, податковими накладними 18.12.2015 та 24.12.2015 з квитанціями про їх реєстрацію та оплатою за виконані роботи про що свідчить виписка з банківського рахунку TOB «МТК Інтера».

Третя особа-2 у поданих 14.08.2017 до відділу діловодства суду поясненнях зазначає, що викладені у відзиві обставини не відповідають дійсним обставинам, оскільки третя особа-2 згідно з умовами договору № 11 про виконання робіт від 04.11.2015 було виконано наступні роботи щодо влаштування з власних матеріалів щебеневої основи спортивного майданчика: влаштування котловану та планування основи в ручну; влаштування шару щебеню з ущільненням; влаштування шару ПГС (гранд відсів) з ущільненням; демонтаж-монтаж існуючого бортового каменю по периметру майданчику; вивіз будівельного сміття та інші роботи згідно кошторису. Виконання третьою особою-2 своїх зобов'язань за договором підтверджується актом № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2015 року, довідкою про вартість виконаних робіт та витрат за грудень 2015 року, податковими накладними 18.12.2015 та 24.12.2015 з квитанціями про їх реєстрацію та відповідною оплатою виконання частини зазначених робіт ТОВ «Міжнародна торгова компанія «Інтера».

Третя особа-3 у поданих 15.08.2017 до відділу діловодства суду поясненнях зазначає, що 01.12.2015 до TOB «JIетлоз» звернулося керівництво ТОВ «Смарт-Буд», яке виступало у ролі підрядника по будівництву ігрового спортивного майданчика за адресою: вул.Оноре де Бальзака, 54-а у місті Києві, з проханням терміново виконати підготовчі роботи, що передують укладанню на ігровому полі синтетичного покриття у вигляді синтетичної трави, тому, що організація з якою було укладено договір на виконання цих робіт не змогла вчасно приступити до їх виконання. Третя особа-3 дала згоду та було 01.12.2015 укладено договір № 408 на виконання таких робіт: вирівнювання площі спортивної площадки шляхом засипки відсіву дрібної фракції (0,5 см), вирівнювання цього шару з допомогою спеціальної техніки (дорожнього катка). Ці роботи були виконані нами в повному обсязі протягом 1-10 грудня 2015 року.

Відповідачем в судовому засіданні 15.08.2017 подано заяву про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 15.08.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 22.08.2017.

Треті особи 1, 2, 3, 4 в судове засідання 22.08.2017 представників не направили.

В судовому засіданні 22.08.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт-Буд» (замовник, відповідач) укладено договір № 66211 на поставку та встановлення (далі - договір № 66211).

Відповідно до п. 1.1 договору № 66211 постачальник зобов'язаний поставити та змонтувати, а замовник прийняти та оплатити синтетичне покриття, елементи спортивного обладнання, комплектуючі до них з їх встановленням (монтажем) (далі - товар) у кількості, якості і на умовах даного договору.

19.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарт-Буд» (замовник, відповідач) укладено договір № 66211.1 на поставку та встановлення (далі - договір № 66211.1).

Відповідно до п. 1.1 договору № 66211.1 постачальник зобов'язаний підготувати основу з верхнім шаром гранвідсіву під синтетичне покриття із штучної трави, а замовник прийняти та оплатити підготовку основи з верхнім шаром гран відсіву (далі - товар) у кількості, якості і на умовах даного договору.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договорами оплату товару та виконаних робіт повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Суд дослідивши умови договорів приходить до висновку, що вони за своїм змістом та правовою природою є змішаними договорами, які включають в себе елементи договору поставки та договору підряду.

Згідно з п. 1.2 договору № 66211 та договору № 66211.1 повний перелік товару (кількість, точні найменування, ціна, дата і умови поставки та встановлення, точна адреса поставки товару, інші характеристики товару, колір, комплектація і т.п.) визначений у додатку до даного договору - специфікація замовлення, що є його невід'ємною частиною (додаток № 1).

Так, згідно додатку № 1 до договору № 66211 визначено наступний товар, загальною вартістю 719.842,00 грн.:

1. Синтетична трава Sit-in Радичі ТОР Court-40 (Італія) фібрілірована,

2. З'єднувальна стрічка,

3. Розміточна трава білого кольору Sit-in Радичі ТОР Court-40 (Італія) фібрілірована,

4. Клей двокомпонентний поліуретановий,

5. Резинова крихта СБР,

6. Пісок кварцовий,

7. Монтажні роботи.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 66211.1 товаром є підготовка основи з верхнім шаром гранвідсіву, загальною вартістю 80.175,00 грн.

За умовами п. 10 додатків № 1 до договору № 66211 та договору № 66211.1 визначено наступний порядок оплати:

80% - передоплата,

20% - протягом трьох діб з моменту підсипання акту приймання-передачі робіт.

Згідно договору № 66211 передоплата у розмірі 80% становить суму 575.873,60 грн. та згідно договору № 66211.1 передоплата у розмірі 80% становить суму 64.140,00 грн., що загалом становить 640.013,60 грн.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач останнім було перераховано на рахунок позивача передоплату лише в розмірі 500.000,00 грн., а саме 20.11.2015 в сумі 100.000,00 грн. та 22.12.2015 в сумі 400.000,00 грн.

Згідно з п. 3.1 договору № 66211 та договору № 66211.1 товар поставляється постачальником замовнику на умовах і в строки, визначені в специфікації.

Відповідно до п. 7 додатків № 1 до договору № 66211 та договору № 66211.1 поставка здійснюється протягом 10 діб з моменту внесення передоплати.

Згідно з п. 8 додатків № 1 до договору № 66211 та договору № 66211.1 встановлення (монтаж) здійснюється протягом 20 діб з моменту внесення передоплати за умови сприятливих умов (відсутність дощу).

Під терміном «монтаж» в договорі № 66211 розуміється: укладення, склеювання, засипка наповнювачами, розмітка та встановлення стійок на підготовлену замовником основу для монтажу товару.

Під терміном «монтаж» в договорі № 66211.1 розуміється: підготовка основи з верхнім шаром гранвідсіву.

Відповідно до п. 6.2 договору № 66211 та п. 6.1 договору № 66211.1 прийом товару по якості здійснюється після його монтажу. Підтвердженням передачі та монтажу товару належної якості, а також повним виконанням постачальником своїх зобов'язань за даним договором є акт приймання-передачі товару, підписаний постачальником та замовником.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Позивачем до позовної заяви подано акт № 1 (форми КБ2в) приймання виконаних будівельних робіт на суму 725.749,61 грн. та акт № б/н (форми КБ2в) приймання виконаних будівельних робіт на суму 80.175,00 грн., які з боку відповідача не підписано.

Зазначені акти позивач надіслав відповідачу 23.09.2016 рекомендованою кореспонденцією за № 813, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 23.09.2016 та поштовою квитанцією № 0007 від 23.09.2016.

Відповідач зазначені акти отримав 29.09.2016, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за № 813 та не заперечується відповідачем.

Проте, відповідач підписані акти не повернув.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Також ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передбачено, що акт, підписаний однією стороною, є належним доказом виконання роботи, за умови, що судом не визнано мотиви відмови від підписання іншою стороною обґрунтованими.

Відповідачем доказів в підтвердження не виконання позивачем робіт за договорами не подано. Також відповідачем не подано доказів того, що відповідач отримавши зазначені вище акти надав позивачу обґрунтовану відмову або зауваження щодо якості виконаних робіт.

Отже, суд приходить до висновку, що роботи за вказаними вище актами є такими, що надані позивачем та прийняті відповідачем без зауважень.

Більше того, виконання умов договорів позивачем підтверджується тим, що роботи виконано на підставі укладеного між позивачем та ТОВ «Міжнародна торгова компанія «Інтера» договору субпідряду № 12 від 01.04.2014 та актів № 893 від 14.12.2015 і № 3 від 23.09.2016. При цьому для виконання частини робіт ТОВ «Міжнародна торгова компанія «Інтера» було залучено ТОВ «Агро-промислове підприємство «Спецкомунбуд» відповідно до умов договору про виконання робіт № 11 від 04.11.2015, виконання яких підтверджується актом № 1 приймання виконаних робіт за грудень 2015 року.

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару та виконаних робіт у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої складає 302.034,41 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу в розмірі 302.034,41 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договорів у визначені строки оплату товару та виконаних робіт повністю не здійснив, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України, штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, які не можна ототожнювати.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, пені та штрафу не суперечить статті 61 Конституції України.

Відповідно до п. 9.1 договору № 66211 та п. 8.1 договору № 66211.1 за несвоєчасну оплату товару замовник сплачує пеню в розмірі 0,5% від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення. У разі прострочення оплати понад 20 календарних днів замовник додатково сплачує постачальнику штраф в розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 9.2 договору № 66211 та п. 8.2 договору № 66211.1 нарахування пені припиняється фактичним виконанням зобов'язання.

При укладанні договорів сторони визначили відповідальність за порушення зобов'язання щодо оплати товару.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті виконаних робіт відповідач своєчасно не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої за обґрунтованими розрахунками становить 41.577,76 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 41.577,76 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки прострочення з постачання товару мало місце понад 20 календарних днів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 60.406,88 грн. штрафу (за обґрунтованими розрахунками).

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті виконаних робіт, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 53.912,43 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 12.576,51 грн. 3% - річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо стягнення з відповідача 53.912,43 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 12.576,51 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач позовних вимог, заявлених позивачем, не спростував, заперечень проти позову не надав.

Посилання відповідача на те, що позивачем не було виконано у повному обсязі зобов'язань за договорами внаслідок чого відповідачем було укладено договори № 408 від 01.12.2015 з ТОВ «Летлоз» та № 12/2015 від 10.12.2015 з ТОВ «Юкатан Груп» та обсяг необхідних робіт здійснено цими особами, які повністю оплачені відповідачем не приймаються судом до уваги з огляду на наступне

Дійсно матеріали справи свідчать, що між відповідачем та ТОВ «Летлоз» укладено договір № 408 від 01.12.2015 на виконання робіт з облаштування спортивних майданчиків за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 54-а на суму 110.000,00 грн.

Проте, доказів виконання робіт за договором № 408 від 01.12.2015 та здійснення відповідачем оплати вказаних робіт на суму 110.000,00 грн. не подано.

Також у справі наявний договір № 12/2015 від 10.12.2015 укладений між відповідачем та ТОВ «Юкатан Груп» на виконання робіт з облаштування спортивних майданчиків за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 54-а на суму 152.885,95 грн. та складений акт (форми КБ2в) приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2015 року на суму 152.885,95 грн.

Однак, доказів в підтвердження здійснення відповідачем оплати вказаних робіт на суму 152.885,95 грн. не подано.

Подані відповідачем платіжні доручення № 827 від 22.12.2015 на суму 60.000,00 грн. та № 816 від 07.12.2015 на суму 46.606,00 грн. не приймаються судом до уваги, оскільки в графі «призначенні платежу» зазначено, що оплати здійснено згідно договору № 408 від 12.11.2015 та договору № 11/2015 від 23.11.2015, тобто на виконання інших договорів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт-Буд» (02002, м. Київ, вул. М.Раскової, 11, офіс 1207, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» (04210, м. Київ, просп. Г. Сталінграда, 21/38, літера А, ) 302.034 (триста дві тисячі тридцять чотири) грн. 41 коп. основного боргу, 41.577 (сорок одна тисяча п'ятсот сімдесят сім) грн. 76 коп. пені, 60.406 (шістдесят тисяч чотириста шість) грн. 88 коп. штрафу, 53.912 (п'ятдесят три тисячі дев'ятсот дванадцять) грн. 43 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 12.576 (дванадцять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 51 коп. - 3% річних, 7.057 (сім тисяч п'ятдесят сім) грн. 62 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 31.08.2017.

СуддяВ.В.Сівакова