ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 вересня 2017 р. Справа № 903/535/17

за позовом приватного підприємства "Мілекс Л", с. Княгининок, Луцький район, Волинська область

до товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП", м. Нововолинськ

про стягнення 4 842 грн.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Євтушик О.М.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 адвокат (дов. б/н від 05.01.2017р.),

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 1210/1 від 20.10.2016р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 4842 грн. заборгованості за переданий на підставі договору купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р. товар.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р. та додаткової угоди №1 від 01.03.2016р. щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 10.07.2017р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 09.08.2017р., зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження, довідку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; належним чином завірену копію статуту товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП".

Згідно з довідкою про неможливість проведення судового засідання від 07.08.2017р. у зв'язку з перебуванням судді Якушевої І.О. на лікарняному судове засідання, що було призначене на 09 серпня 2017 року на 11:30 год. у справі № 903/535/17 не відбулось.

08.08.2017р. відповідач через канцелярію суду подав заяву № 478 від 07.08.2017р. про відкладення розгляду справи у звязку із тим, що підприємство 27.06.2017р. зазнало кібератаки, якою було ушкоджено сервери та компютерне обладнання. В результаті цього підприємством втрачено бази обліку, а також можливість проводити фінансово-господарську діяльність, також в підприємства відсутня будь-яка інформація, яка б дозволяла звітуватись перед контролюючими органами, працювати з банківськими установами, проводити звірки з клієнтами.

Ухвалою суду від 21.08.2017р. розгляд справи призначено на 30.08.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 30.08.2017р. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 30.08.2017р. усно позову не визнав.

В судовому засіданні 30.08.2017р. було оголошено перерву до 01.09.2017р. для підготовки відповідачем заперечень на позов в письмовому вигляді; подачі сторонами оригіналів документів.

В судовому засіданні 01.09.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач у відзиві № 526 від 31.08.2017р., представник відповідача в судовому засіданні 01.09.2017р., позовні вимоги визнали частково на суму 2142 грн., в задоволенні позову про стягнення 2700 грн. за товар, переданий на підставі видаткової накладної № РН-0000022 від 20.04.2017р., просили відмовити, посилаючись на таке:

- ТзОВ «ВМП» погоджується з тим, що директором підприємства видавалися довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей від ПП «Мілекс Л», а саме довіреність №149 від 14 квітня 2017 року та довіреність №178 від 11 травня 2017 року.

Вказані довіреності дійсно видавалися для отримання продукції (щипа, щипа Golden Smoke) на завідувача складу ОСОБА_3, проте беручи до уваги надану позивачем видаткову накладну №РН-0000022 від 20 квітня 2017 року, є певні невідповідності, а саме: підпис на вказаній видатковій накладній не належить завідувачу складом ОСОБА_3. Вказаний підпис поставила постороння особа, прізвище та підпис якої ідентифікувати немає можливості. Крім того, на вказаній накладній відсутня печатка ТзОВ «ВМП». Можливості виявити, хто саме підписав накладну, в нашого підприємства немає. Підтвердження того, що вказана продукція поступала на наше підприємство також відсутні. Іншим особам з числа працівників ТзОВ «ВМП» довіреності на отримання вказаної продукції не видавалися, а також будь яких вказівок щодо отримання товару без довіреності підприємство не давало.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

в с т а н о в и в:

22.08.2017р. року між ПП "Мілекс Л" як продавцем і ТзОВ "ВМП" як покупцем було укладено договір купівлі-продажу № 000280, згідно з п.1.1. якого продавець зобов'язався передати у власність покупця товар, а саме: тріска (щепа) із деревини листяних порід, а покупець прийняти і оплатити його.

Відповідно до п. 5.2. договору розрахунки здійснюються шляхом перерахування 100% вартості кожної партії на розрахунковий рахунок продавця, протягом 14 календарних днів з моменту фактичного отримання товару.

Згідно із п. 7.1. даний договір діє до 31.12.2013р.

У відповідності до п. 7.2. договору, якщо жодна із сторін за тридцять днів до закінчення строку дії цього договору не сповістить іншу сторону в письмовій формі про його розірвання, цей договір вважається пролонгованим на той же строк і на тих же умовах, що передбачені цим договором.

01.03.2016р. між ПП "Мілекс Л" і ТзОВ "ВМП" було підписано додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р., відповідно до якої п. 7.2. договору купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р. викладено в такій редакції: «Дію цього договору продовжити до 31.12.2017р. на тих самих умовах, що передбачені цим договором. Всі інші умови договору купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р. залишаються незмінними.»

Як пояснював представник позивача в судовому засіданні, на виконання умов договору купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р. за видатковими накладними № РН-0000022 від 20.04.2017р., № РН-0000013 від 15.05.2017р. через ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреностей на отримання товару № 149 від 14.04.2017р., № 178 від 11.05.2017р. позивач передав відповідачу товару на загальну суму 4842 грн., а відповідач вартість переданого йому товару не оплатив.

Позивач зазначав, що заборгованість відповідача перед позивачем за переданий за договором купівлі-продажу № 000280 від 22.08.2013р. товар на час розгляду справи складає 4842 грн.

Представник відповідача в процесі судового розгляду факт отримання товару за видатковою накладною № РН-0000022 від 20.04.2017р. на суму 2700 грн. заперечував, посилаючись на те, що товар передано невідомій особі, неуповноваженій на отримання товару.

Оцінивши наведені сторонами пояснення та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 36 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується та підтверджується первинними документами на основі яких ведеться бухгалтерська звітність.

Статтею 9 Закону України від 16.07.1999р. № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського обліку. Згідно з цією нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю вимірювання господарської операції; посади осіб, за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи для надання їм юридичної сили і доказовості згідно з п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого Міністерством юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, повинні мати такі обовязкові реквізити, як назва підприємства, установи, від імені якої складений документ, посади, прізвище і підписи осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Пунктом 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (надалі Положення) передбачено, що повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Оглядом видаткової накладної № РН-0000022 від 20.04.2017р. встановлено, що в рядку «Отримав (ла)» зазначено прізвище особи, яке нерозбірливо написано, але це не прізвище «Сарапіна».

Довіреність №149 від 14.04.2017р. на отримання щипи в кількості 300 кг та щипи Golden Smok в кількості 200 кг була виписана на завідувача складом ОСОБА_3, а згідно з видатковою накладною № РН-0000022 від 20.04.2017р. товар отримала зовсім інша особа. Доказів на підтвердження повноважень особи, зазначеної отримувачем у видатковій накладній № РН-0000022 від 20.04.2017р., суду не надано. Представник відповідача пояснював, що особа, яка підписалася в рядку «Отримав (ла)» ніколи не працювала на ТзОВ «ВМП». Відтак, товар позивачем передано неуповноваженій особі.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, оцінивши подані позивачем докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 2700 грн. заборгованості за товар, переданий за видатковою накладною № РН-0000022 від 20.04.2017р. до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не доведено факту передачі товару за цією видатковою накладною відповідачу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки відповідач не оплатив товару, переданого за видатковою накладною № РН-0000013 від 15.05.2017р., вимога позивача про стягнення з відповідача 2142 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Товар за видатковою накладною № РН-0000013 від 15.05.2017р. отримано ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності № 178 від 11.05.2017р.

Видаткова накладна № РН-0000013 від 15.05.2017р. скріплена печаткою ТзОВ «ВМП».

В судовому засіданні було оглянуто оригінали видаткових накладних № РН-0000022 від 20.04.2017р., № РН-0000013 від 15.05.2017р.

У звязку із частковим задоволенням позову на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України покладаються судові витрати по справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 526, 599, 655 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ВМП" (45400, м. Нововолинськ, вул. Луцька, 3, код 36266887) на користь приватного підприємства "Мілекс Л" (45630, Волинська область, Луцький район, с. Княгининок, вул. Фальківська, 1, код 30584728) 2142 грн. заборгованості; 707 грн. 84 коп. витрат, повязаних з оплатою судового збору.

3. В позові про стягнення 2700 грн. заборгованості відмовити.

У відповідності із ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено: 04.09.2017р.

Суддя І. О. Якушева