ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа № 918/474/17

Господарський суд Рівненської області в складі головуючого судді Політики Н.А., при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська фермерська група"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРО",

Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТТЕР БІО АГРО"

про визнання недійсною угоди про обмін земельними ділянками,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, договір від 16.06.2017 р.;

від відповідача-1 - ОСОБА_2, довіреність № 28/08 від 28.08.2017 р.;

від відповідача-2 - ОСОБА_3, довіреність б/н від 18.07.2017 р.,

ОСОБА_4, довіреність від 05.11.2016 р.

Відповідно до частини 7 статті 811 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при розгляді судової справи здійснюється фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск CD-R, серійний номер: G01d8042-914a1.

У судовому засіданні 29 серпня 2017 року, відповідно до статті 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

6 липня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська фермерська група" (далі - ТзОВ "Українська фермерська група", позивач) звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРО" (далі - ТзОВ "ЗАХІД АГРО", відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "РІТТЕР БІО АГРО" (далі - ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО", відповідач-2) про визнання недійсною укладеної між відповідачами угоди про обмін земельними ділянками від 4 травня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ТзОВ "Українська фермерська група" займається вирощуванням зернових культур та на даний момент останнє має у своєму користуванні більше 4 тисячі гектарів у Рівненській області. Серед іншого позивач у своїй діяльності використовує землі Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області, а саме масиви земель № 20, 21, 22, 39, 40, які розділені на окремі земельні ділянки та належать декільком підприємства на підставі укладених договорів оренди чи суборенди земельних ділянок. Також позивач зазначає, що ТзОВ "Українська фермерська група" володіє земельними ділянками, які розташовані в масивах № 20, 21, 22, 39, а саме:

- в масиві № 20 земельні ділянки № 1, 2, 5, 6, 17-20, 22-24, 27, 28, 32, 37, 40-42, 45, 46, 50-52, 59, 61;

- в масиві № 21 земельні ділянки № 2-7;

- в масиві № 22 земельні ділянки № 2, 4, 5;

- в масиві № 39 земельні ділянки № 1-3, 6, 7, 14-17, 20, 23, 27.

Крім того, позивач зазначає, що 30 березня 2015 року між ТзОВ "Агроінвестзерно", Сільськогосподарським приватно-орендним підприємством "Хорівське" (далі - СПОП "Хорівське") та ТзОВ "ЗАХІД АГРО" було підписано Протокол щодо врегулювання питань про користування землею, відповідно до якого ТзОВ "Агроінвестзерно" прийняло від ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та Підприємства право користування земельними ділянками, які розташовані в масивах № 20, 21, 22, 39, 40. 31 грудня 2016 року між ТзОВ "Українська фермерська група", ТзОВ "Агроінвестзерно", СПОП "Хорівське" та ТзОВ "ЗАХІД АГРО" було підписано Протокол про домовленість, згідно додатку № 1 до якого зазначено перелік земельних масивів, які позивач та ТзОВ "Агроінвестзерно" повинні використовувати для здійснення своєї діяльності, зокрема, земельні ділянки в масивах № 20, 21, 22, 39, 40. Позивач вказує, що ТзОВ "Українська фермерська група" не має можливості використовувати земельні ділянки в межах масиву № 20, оскільки 4 травня 2017 року між Підприємством та ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО" було укладено Угоду про обмін земельними ділянками, відповідно до якої ТзОВ "ЗАХІД АГРО" передало в користування ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО" орендовані земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Також зазначає, що передані земельні ділянки знаходяться на масиві № 20 це ділянки № 3, 4, 7, 9, 13, 14, 15, 16, 20, 30, 33, 34, 38, 39, 49, 55, 56, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68. Відтак позивач зазначає, що незважаючи на те, що зазначені земельні ділянки в масиві № 20 належать на праві оренди ТзОВ "ЗАХІД АГРО", раніше ці земельні ділянки останній передав для проведення посівних робіт ТзОВ "Українська фермерська група" та ТзОВ "Агроінвестзерно" на підставі Протоколу про домовленість від 31 грудня 2016 року.

Оскільки предметом зазначеного протоколу і спірної угоди були одні й ті самі земельні ділянки, але протокол був укладений раніше ніж спірна угода, то ТзОВ "ЗАХІД АГРО" не мало права укладати угоду із ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО", і тому позивач посилаючись на ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просить визнати недійсною Угоду про обмін земельними ділянками, укладену між ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО".

Ухвалою суду від 7 липня 2017 року позовну заяву від 04.07.2017 р. № 2 прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 918/474/17, розгляд якої призначено на 24 липня 2017 року.

24 липня 2017 року від представника відповідача-2 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив від 24.07.2017 р. № 529 на позовну заяву (т. 1 а.с. 31-36), в якому останній просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що Протокол про домовленість від 31.12.2016 року не відповідає жодній з умов, встановлених чинним законодавством для правочину, що породжує правовідносини суборенди земельних ділянок, а відтак не створює цивільних прав та обовязків щодо користування спірними земельними ділянками. Оскільки правочин між ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5", ТзОВ "Агроінвестзерно", СПОП "Хорівське" та ТзОВ "Захід Агро" щодо права користування спірними земельними ділянками не відбувся, то позивач фактично не набув прав землекористувача спірних земельних ділянок, отже право користування ними в останнього не виникло, а відтак і не може бути порушеним або оспорюваним.

Також 24 липня 2017 року від представника відповідача-1 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшов відзив від 21.07.2017 р. № 2/21-7 на позовну заяву (т. 1, а.с. 37-41), в якому останній заперечує проти позову та вказує на те, що ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО" є законними землекористувачами і ТзОВ "ЗАХІД АГРО" не передавалися позивачу земельні ділянки, які зазначені в спірній угоді про обмін земельними ділянками. Також зазначає, що оскаржувана угода не порушує жодних прав чи інтересів позивача, оскільки відповідно до чинного законодавства останній не набув жодних прав на земельні ділянки, які були предметом Угоди про обмін. Крім того зазначає, що спірна угода не суперечить ні ЦК України, ні іншим актам цивільного законодавства, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості, а відтак відсутні підстави для визнання її недійсною.

Крім того, 24 липня 2017 року від представника відповідача-1 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду (т. 1 а.с. 42-43). В обгрунтування вказаного клопотання представник відповідача-1 зазначає, що позовна заява датована 04 липня 2017 року за № 2 та підписана представником ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" ОСОБА_6. Також вказує, що до позовної заяви додано Інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.07.2017 року та копію довіреності без номера від 06 червня 2017 року. Крім того зазначає, що згідно Інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від керівником та підписантом ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" є ОСОБА_7 (керівник згідно статуту). В той час додана до позовної заяви копія довіреності підписана від імені директора ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" ОСОБА_8 та в довіреності зазначено, що ОСОБА_8 діє від імені ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" на підставі статуту. Таким чином, відповідач-1 зазначає, що довіреність від 06 червня 2017 року на представництво інтересів позивача адвокатом ОСОБА_6 підписана особою, яка не мала повноважень на її підписання, оскільки документи про повноваження ОСОБА_8 підписувати такі довіреності від імені позивача відсутні, у зв'язку із чим відповідач-1 просить залишити дану позовну заяву без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Розглянувши вказане клопотання суд зазначає наступне.

Позовна заява датована від 04.07.2017 р. № 2 та підписана представником ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від 06.06.2017 року. З копії наказу від 24 червня 2016 року № 2406/1 вбачається, що станом 06.06.2017 року директором ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" був ОСОБА_8. 9 червня 2017 року було обрано нового директора - ОСОБА_7, що вбачається з копії наказу від 09.06.2017 року № 09/06 та витягу з ЄДР. Як зазначив позивач у письмових поясненнях (т. 2 а.с. 1-5), довіреність, видана директором ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" ОСОБА_8 адвокату ОСОБА_6 від 06 червня 2017 року не відкликана та ОСОБА_6 і надалі представляє ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5".

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні вищевказаного клопотання у зв'язку із безпідставністю.

Ухвалою суду від 24 липня 2017 року розгляд справи відкладено на 14 серпня 2017 року.

11 серпня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання з додатками (т. 1 а.с. 56-246).

Також 11 серпня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові письмові пояснення з додатками (т. 2 а.с 1-250, т. 3 а.с. 1-80).

14 серпня 2017 року від представника відповідача-2 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення від 14 серпня 2017 року № 564 (т. 3 а.с. 81-83), в яких останній зазначив, що немає можливості надати для огляду оригінал угоди про обмін земельними ділянками від 04.05.2017 р. Також вказує, що про наявність угоди про обмін земельними ділянками від 04.05.2017 р. та про те, що цією угодою порушуються права ТзОВ "УКРАЇНСЬКА ОСОБА_5" вказує саме позивач. Саме позивач подав суду копію вказаної угоди. Пояснити її походження та підтвердити спосіб, в який вона отримана (нібито з матеріалів кримінального провадження) позивач не в змозі. В той же час, ТОВ "РІТТЕР БІО АГРО" не визнав факт, що копія угоди про обмін земельними ділянками від 04.05.2017 року, додана позивачем до позову, аутентична будь-яким угодам, що коли-небудь укладались товариством. Подібні угоди лише фіксують попередні домовленості сторін, їх наміри і не створюють інших правових наслідків. Реалізація намірів сторін подібних угод здійснюється через укладення договорів суборенди земельних ділянок, як це передбачено ч. ч. 1, 5, 8 ст. 8 Закону України "Про оренду землі". Після оформлення договорів суборенди необхідність в збереженні оригіналів подібних угод відпадає. На дату отримання ухвали суду від 24.07.2017 р. в розпорядженні ТОВ "РІТТЕР БІО АГРО" відсутній будь-який оригінальний документ, аутентичний копії угоди про обмін земельними ділянками від 04.05.2017 року, наданий позивачем. Крім того, ТОВ "РІТТЕР БІО АГРО" не може підтвердити або спростувати факт, що аутентична за змістом і формою угода коли-небудь укладалась товариством.

Ухвалою суду від 14 серпня 2017 року розгляд справи відкладався на 29 серпня 2017 року.

21 серпня 2017 року від представника відповідача-1 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення від 21 серпня 2017 року (т. 3 а.с. 93-94), в яких останній зазначив, що немає можливості надати для огляду оригінал угоди про обмін земельними ділянками від 04.05.2017 р., у зв'язку із звільненням 9 серпня 2017 року головного бухгалтера ТзОВ "ЗАХІД АГРО" ОСОБА_9 на товаристві не вдалось на даний час виявити оригінал спірної угоди. Також зазначив, що ТзОВ "ЗАХІД АГРО" визнає факт укладення такої угоди, однак у зв'язку із втратою оригіналу, відповідач-1 не має можливості підтвердити ідентичність наданої позивачем копії угоди - оригіналу.

29 серпня 2017 року від представника відповідача-2 через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли письмові пояснення (т. 3 а.с. 95-139).

Крім того, 29 серпня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшли додаткові письмові пояснення (т. 3 а.с. 140-141).

29 серпня 2017 року від представника позивача через відділ канцелярії та документального забезпечення суду надійшло клопотання (т. 3 а.с. 142-144), в якому останній просить витребувати від ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО" докази, що підтверджують станом на 01.06.2017 року право володіння та користування земельними ділянками № 13, 14, 15, 16, 20, 3, 30, 33, 34, 38, 39, 4, 56, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 7, 9 в масиві Р20.

Однак суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання у зв'язку із необґрунтованістю, оскільки зазначені земельні ділянки не стосуються предмета спору.

У судовому засіданні 29 серпня 2017 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача-1 у даному судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві від 21.07.2017 р. № 2/21-7 на позовну заяву.

Представники відповідача-2 у даному судовому засіданні проти задоволення позову також заперечили з підстав, зазначених у відзиві від 24.07.2017 р. № 529 на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій документів поданим учасниками процесу оригіналам цих документів, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2015 року між ТзОВ "Агроінвестзерно", ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та Підприємством було підписано Протокол щодо врегулювання питань про користування землею (т. 1 а.с. 9-10).

Згідно пункту 1 Протоколу щодо врегулювання питань користування землею ТзОВ "Агроінвестзерно" прийняло від ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та СПОП "Хорівське" право користування земельними ділянками, які розташовані в межах масивів № 20, 21, 22, 27, 28, 39, 40, 41, 42, 43, 45, в результаті обміну площа земельної ділянки, яка перебуватиме в обробітку ТзОВ "Агроінвестзерно" становитиме не менше 441 гектара.

ТзОВ "ЗАХІД АГРО" прийняло від ТзОВ "Агроінвестзерно" та СПОП "Хорівське" право користування земельними ділянками, які розташовані в межах масивів № 1, 2, 8, 9, 10, 11, 12, 15, 16, 18, 23, 24, 25, 26, 29, 30, 7/37/38, в результаті обміну площа земельної ділянки, яка перебуватиме в обробітку ТзОВ "ЗАХІД АГРО" становитиме не менше 582 гектара.

СПОП "Хорівське" прийняло від ТзОВ "Агроінвестзерно" та ТзОВ "ЗАХІД АГРО" право користування земельними ділянками, які розташовані в межах масивів № 1, 4, 5, 6, 10, 17, 19, 30, 31, 34, 3-33, в результаті обміну площа земельної ділянки, яка перебуватиме в обробітку Підприємства становитиме не менше 295 гектара.

Згідно пункту 3 Протоколу щодо врегулювання питань користування землею передача права користування земельними ділянками між сторонами відбувається до закінчення терміну дії договору оренди по кожній конкретній земельній ділянці.

Згідно пункту 4 зазначеного протоколу сторони здійснюють сплату орендної плати орендодавцям тих земельних ділянок, які перебувають в оренді сторони, згідно договору оренди.

Протокол набирає чинності з моменту його підписання і діє до закінчення польових робіт 2015 року (пункт 9 Протоколу щодо врегулювання питань користування землею).

Також з матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2016 року між ТзОВ "Українська фермерська група", ТзОВ "Агроінвестзерно", ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та СПОП "Хорівське" було підписано Протокол про домовленість (т. 1 а.с 12).

Згідно статті 1 Протоколу про домовленість, у зв'язку з незручним (шаховим) розміщуванням орендованих сторонами земельних ділянок, сторони домовились про зручний обробіток орендованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Хорівської сільської ради Острозького району Рівненської області.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 4 травня 2017 року між ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО" було укладено Угоду про обмін земельними ділянками (т. 1 а.с. 15-17), відповідно до якої ТзОВ "ЗАХІД АГРО" передало в користування ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО" орендовані земельні ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, зокрема земельні ділянки № 3, 4, 7, 9, 13, 14, 15, 16, 20, 30, 33, 34, 38, 39, 49, 55, 56, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, які знаходяться в межах масиву № 20.

Як вказує позивач, зазначені земельні ділянки було передано для проведення посівних робіт ТзОВ "Українська фермерська група" та ТзОВ "Агроінвестзерно" на підставі Протоколу про домовленість від 31 грудня 2016 року, однак у зв'язку із укладенням вищезазначеної угоди, ТзОВ "Українська фермерська група" не має можливості використовувати земельні ділянки в межах масиву № 20, а відтак позивач просить визнати недійсною Угоду про обмін земельними ділянками від 4 травня 2017 року.

Судом не було оглянуто у судовому засіданні оригіналу Угоди про обмін земельними ділянками від 4 травня 2017 року між ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та ТзОВ "РІТТЕР БІО АГРО", оскільки сторони не змогли надати оригінал зазначеної угоди для огляду, про неможливість надання останньої відповідачем-2 було зазначено у письмових поясненнях від 14 серпня 2017 року № 564 (т. 3 а.с. 81-83) та відповідачем-1 у письмових поясненнях від 21 серпня 2017 року (т. 3 а.с. 93-94). Крім того, відповідач-1 та відповідач-2 не заперечував факт укладення такої угоди, однак у зв'язку із відсутністю оригіналу, останні не мають можливості підтвердити ідентичність наданої позивачем копії угоди - оригіналу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом Протоколу щодо врегулювання питань про користування землею від 30 березня 2015 року протоколу є право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до частини 1 статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно зі статтею ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають, зокрема, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис).

Як вбачається з матеріалів справи, передача права користування земельними ділянками відбулася на підставі Протоколу щодо врегулювання питань про користування землею від 30 березня 2015 року, державну реєстрацію якого здійснено не було.

Крім того, ТзОВ "Українська фермерська група" не є стороною Протоколу щодо врегулювання питань про користування землею від 30 березня 2015 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що предметом Протоколу про домовленість від 31 грудня 2016 року є право користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб, яке також підлягало обовязковій державній реєстрації.

В той час, державну реєстрацію протоколу від 31.12.2016 року (права користування земельними ділянками, передбаченими у вказаному протоколі) здійснено не було і цей протокол теж не породив для сторін відповідних прав та обов'язків.

Окрім того, в додатку № 1 до Протоколу про домовленість від 31 грудня 2016 року (т. 1 а.с. 14) зазначено лише № масивів, серед них № 20 та загальна площа, га, при цьому не вказано площу земельних ділянок в кожному масиві, нумерацію земельних ділянок, їх кадастрові номери, тобто саме те, що дало б можливість укласти Договір між сторонами та здійснити його обов'язкову державну реєстрацію.

Враховуючи викладене, Протокол щодо врегулювання питань про користування землею від 30 березня 2015 року та Протокол про домовленість від 31 грудня 2016 року не породив для сторін, які їх підписали, ніяких прав та обовязків.

Таким чином позивач фактично не набув прав землекористувача спірних земельних ділянок, а відтак право користування ними у позивача не виникло. Якщо таке право не виникло, відповідно, воно не може бути порушеним або оспорюваним.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частини 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідним обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до Постанови Пленум ВГС України, від 29.05.2013, № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними") вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, а також зважаючи на те, що позивачем не наведено підстав для визнання недійсною Угоди про обмін земельними ділянками від 4 травня 2017 року, укладену між ТзОВ "ЗАХІД АГРО" та Товариством з обмеженою відповідальністю "РІТТЕР БІО АГРО", суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного позову, у звязку з чим у позові ТзОВ "Українська фермерська група" слід відмовити.

Судові витрати згідно статті 49 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 1, 12, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 04 вересня 2017 року.

Суддя Політика Н.А.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (35325, Рівненська обл., Рівненський р-н, с. Шубків, вул. Незалежності, буд. 17);

3 - відповідачу-1 рекомендованим (35810, Рівненська обл., Острозький р-н, с. Тесів);

4 - відповідачу-2 рекомендованим (35424, Рівненська обл., Гощанський р-н, с. Красносілля, вул. Шевченка, буд. 13Б).