Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" серпня 2017 р. № 927/804/17

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши матеріали позовної заяви

позивача: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" (ПАТ «ВіЕйБі Банк»)

в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_2

04119, вул. Дегтярівська, 27Т, м.Київ

адреса для листування: 02096, Харківське шоссе,49, м.Київ;

до відповідача: Приватного сільськогосподарського підприємства «Чепелівське»

15233, с.Чепелів, Чернігівська обл.;

про стягнення 494624,32грн.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Чепелівське» про стягнення з відповідача 494624,32 заборгованості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проте, до позову не додано доказів сплати судового збору, та, натомість, позивачем подано заяву про відстрочення сплати судового збору від 18.08.2017.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Тобто виходячи з положень указаної норми, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. І особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Заява про відстрочення сплати судового збору позивачем мотивована розпочатою за рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб процедурою ліквідації позивача, що свідчить про його неплатоспроможність та важке фінансове становище. Разом з тим, позивач не вказує в своїй заяві, на який термін він просить відстрочити сплату судового збору.

Крім того, документального обґрунтування своїх тверджень про скрутний фінансовий стан та відсутність коштів, достатніх для сплати судового збору, позивач суду не подав.

У зв'язку з відсутністю доказів наявності обставин, що майновий стан позивача перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому порядку і розмірі, суд у задоволенні заяви про відстрочку сплати судового збору від 18.08.2017 відмовляє.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 1600 грн. Згідно п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а із позовних заяв немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Позов заявлено про стягнення 494624,32грн., однак доказів сплати судового збору у розмірі 7419,36грн. позивачем не подано.

З огляду на наведене, у зв'язку з відмовою у задоволенні заяви про відстрочку сплати судового збору та у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Частиною 1 ст.56 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач, прокурор зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Позивачем разом з позовною заявою подано суду опис вкладення від 28.03.2017 та список рекомендованої кореспонденції про направлення рекомендованого листа №862 від 28.03.2017 на адресу відповідача, поштової квитанції або фіскального чеку про направлення відповідачу кореспонденції позивачем суду не подано.

З поданого позивачем опису вкладення від 28.03.2017 вбачається, що позивачем направлялась відповідачу копія позовної заяви №11/1-10211. Однак, позовна заява подана позивачем до суду зареєстрована за вихідним № 11/1-17858 та датована 18.08.2017.

Враховуючи вище вказане, суд доходить висновку, що опис поштового вкладення до рекомендованого листа від 28.03.2017 та список рекомендованої кореспонденції про направлення рекомендованого листа №862 від 28.03.2017 не може бути прийнятий судом, як доказ про направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Згідно з пунктом 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п. п.4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає позовну заяву без розгляду, якщо: не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі; не подано доказів надсилання відповідачеві копії заяви і доданих до неї документів.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. п. 4, 6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву повернути позивачу.

Додаток: на 69арк..

Суддя Цимбал-Нарожна М.П.

Предмет спору: про стягнення 494624,32 грн.

Підстави повернення позовної заяви можна додавати натисканням Ctrl+Alt+[1...0], де [1...0] - відповідні п.п.1...10 статті 63 ГПК України.