ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2017 справа № 908/144/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3О ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи-1: від третьої особи-2: не зявився; не зявився; не зявився; не зявився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні суміші", м. Запоріжжя
на рішення Господарського суду Запорізької області
від14.03.2016 (підписано 18.03.2016)
у справі№ 908/144/16 (суддя Гандюкова Л.П.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні суміші", м. Запоріжжя
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Сухі суміші", м. Запоріжжя
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. ОСОБА_4, м. Запоріжжя; 2. Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 1", м. Запоріжжя;
прозвернення стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності на майно
В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельні суміші", м. Запоріжжя (Позивач) із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сухі суміші", м. Запоріжжя (Відповідач) про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості відповідача в сумі 145 411,00 грн. на предмет застави, який належить відповідачу на праві власності, шляхом визнання за позивачем права власності на це майно.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2016 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено гр. ОСОБА_4, м. Запоріжжя (Третя особа-1).

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.02.2016 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій № 1", м. Запоріжжя (Третя особа-2).

В процесі розгляду справи, 24.02.2016 від позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої він зменшив перелік речей, на які просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості в сумі 145 411,00 грн., зазначивши, що ставить питання про звернення стягнення на предмет застави загальною вартістю 144 938,39 грн. згідно з переліком. Зазначені вимоги прийняті господарським судом до розгляду.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України, а також неповне з'ясування судом обставини, що мають значення для справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.06.2016 у справі № 908/144/16 була призначена судово-товарознавча експертиза для визначення ринкової вартості обєктів рухомого майна, що є предметом договору застави № 4454 від 09.10.2015, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Матеріали справи № 908/144/16 було направлено 10.06.2016 до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Публічним акціонерним товариством "Завод залізобетонних конструкцій №1" вартість судової товарознавчої експертизи в сумі 5 296,00 грн. було оплачено 11.08.2016.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 09/3236/3832.

Листом від 15.11.2016 судом, на підставі ухвали від 06.06.2016, зобовязано ТОВ "Сухі суміші" забезпечити прибуття експерта, а ТОВ "Будівельні суміші", ОСОБА_4 та ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій №1" присутність при дослідженні своїх представників та надати безперешкодний доступ до обєкта дослідження, а у разі відсутності майна надати експерту відповідний бухгалтерський документ. Крім того повідомлено ТОВ "Сухі суміші" про необхідність зв'язатися з експертом ОСОБА_5 до 28.11.2016 для погодження дати, місця та часу огляду об'єкту дослідження.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду 20.12.2016 матеріали справи № 908/144/16 було повернуто разом із повідомленням експерта про неможливість надання висновку судової товарознавчої експертизи № 3236-16 від 07.12.2016, за мотивами того, що на час складання повідомлення з експертом в односторонньому порядку (в телефонному режимі) звязувався лише представник ТОВ "Будівельні суміші", прибуття експерта ТОВ "Сухі суміші" не забезпечило, витребувані додаткові матеріали протягом встановленого законодавством терміну (45 календарних днів) до експертної установи не надійшли.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 23.12.2016 апеляційне провадження у справі №908/144/16 було поновлено, розгляд справи призначено на 30.01.2017.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 30.01.2017 апеляційне провадження у справі №908/144/16 було зупинено для проведення судової товарознавчої експертизи, що призначена ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.06.2016.

Матеріали справи № 908/144/16 було направлено 14.02.2017 до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

09.06.2017 на адресу Донецького апеляційного господарського суду було повернуто матеріали справи № 908/144/16 разом із повідомленням експерта про неможливість надання висновку судової товарознавчої експертизи № 920-17 від 22.05.2017, за мотивами того, що на час складання повідомлення клопотання експерта не задоволено, обєкти дослідження не представлені, додаткові матеріали бухгалтерського обліку не надані, сторони з експертною установою не звязувались.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 29.06.2017 апеляційне провадження у справі було поновлено, розгляд справи призначений на 10.07.2017.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2017 розгляд справи було відкладено на 21.08.2017.

Протягом розгляду справи, в письмових поясненнях представники позивача та відповідача підтримували доводи апеляційної скарги, просили рішення господарського суду скасувати та прийняте нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі: представник третьої особи-2 вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Через канцелярію суду 10.07.2017 представником третьої особи-2 було надано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду вирішення повязаної з нею іншої справи № 908/878/17, у задоволенні якого судовою колегією відмовлено через безпідставність.

В судове засідання 21.08.2017 представники сторін та третіх осіб не з'явились, про причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому судова колегія вважає за можливе закінчити розгляд справи у відсутності представників сторін та третіх осіб, які не скористались правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що між Відповідачем та ОСОБА_6 особою-1 в період з 25.02.2015 по 11.08.2015 були укладені договори про надання поворотної фінансової допомоги (далі Договори про надання поворотної фінансової допомоги) та додаткові угоди до них, а саме:

- договір № 25/02 про надання поворотної фінансової допомоги від 25.02.2015 на суму 30 000,00 грн.;

- договір № 27/03 про надання поворотної фінансової допомоги від 27.03.2015 на суму 40 000,00 грн.;

- договір № 25/05 про надання поворотної фінансової допомоги від 25.05.2015 на суму 15 000,00 грн.;

- договір № 24/06 про надання поворотної фінансової допомоги від 024.06.2015 на суму 9 920,00 грн.;

- договір № 30/06 про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2015 на суму 9 991,00 грн.;

- договір № 11/08 про надання поворотної фінансової допомоги від 11.08.2015 на суму 40 500,00 грн.

Умови вказаних Договорів є аналогійними.

Відповідно до п. 1.1. укладених Договорів про надання поворотної фінансової допомоги, Третя особа-1 надає відповідачу поворотну фінансову допомогу, а Відповідач зобов'язується повернути суму поворотної фінансової допомоги в строк та на умовах, які визначені у даних Договорах.

Умовами п.п. 2.2., 2.3. Договорів про надання поворотної фінансової допомоги передбачено, що поворотна фінансова допомога надається Відповідачу на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. Поворотна фінансова допомога використовується для потреб Відповідача відповідно до статутних цілей його діяльності.

Згідно п. 3.1. Договорів про надання поворотної фінансової допомоги, поворотна фінансова допомога надається строком до 08.11.2015.

Умовами п. 3.2. Договорів про надання поворотної фінансової допомоги визначено, що повернення грошових коштів проводиться шляхом видачі грошових коштів ОСОБА_6 особі-1 через касу Відповідача або в інший спосіб передбачений законом.

На виконання умов укладених Договорів про надання поворотної фінансової допомоги Третя особа-1 надала Відповідачу поворотну фінансову допомогу в загальній сумі 145 411,00 грн., що підтверджується: квитанціями до прибуткового касового ордеру: № 4 від 25.02.2015 на суму 30 000,00 грн., № 6 від 27.03.2015 на суму 40 000,00 грн., № 13 від 24.06.2015 на суму 9 920,00 грн., № 18 від 30.06.2015 на суму 9 991,00 грн., а також банківськими квитанціями: № 0.0.390127463.1 від 25.05.2015 на суму 15 000,00 грн., № 0.0.420124000.1 від 11.08.2015 на суму 40 500,00 грн., засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи (т.1 а.с. 29-34).

Крім того, 22.09.2015 між ОСОБА_6 особою-1 та Позивачем був укладений договір поруки (далі Договір поруки), за умовами п. 1.1. якого Позивач зобовязався відповідати перед ОСОБА_6 особою-1 за своєчасне та повне виконання Відповідачем зобовязань, що виникли з договорів про надання поворотної фінансової допомоги, які були укладені між кредитором та боржником, а саме:

- договір № 25/02 про надання поворотної фінансової допомоги від 25.02.2015 на суму 30 000,00 грн.;

- договір № 27/03 про надання поворотної фінансової допомоги від 27.03.2015 на суму 40 000,00 грн.;

- договір № 25/05 про надання поворотної фінансової допомоги від 25.05.2015 на суму 15 000,00 грн.;

- договір № 24/06 про надання поворотної фінансової допомоги від 024.06.2015 на суму 9 920,00 грн.;

- договір № 30/06 про надання поворотної фінансової допомоги від 30.06.2015 на суму 9 991,00 грн.;

- договір № 11/08 про надання поворотної фінансової допомоги від 11.08.2015 на суму 40 500,00 грн.

Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору поруки, у відповідності до п. 1.1. Договорів про надання поворотної фінансової допомоги, Третя особа-1 надав Відповідачу поворотну фінансову допомогу, а Відповідач зобовязався повернути суму поворотної фінансової допомоги в строк та на умовах, які визначені в даному Договорі. Остаточний строк повернення Відповідачем поворотної фінансової допомоги ОСОБА_6 особі-1 до 08.11.2015 року.

Умовами п. 3.1. Договору поруки визначено, що Позивач несе відповідальність перед ОСОБА_6 особою-1 за своєчасне та повне виконання Відповідачем забезпеченого зобовязання.

Також, в забезпечення виконання зобовязань Відповідача перед ОСОБА_6 особою-1 за вказаними вище Договорами про надання поворотної фінансової допомоги, 09.10.2015 року між громадянином ОСОБА_6 особою-1 та Відповідачем був укладений договір застави (далі Договір застави), за умовами п. 1.1. якого він забезпечує вимоги ОСОБА_6 особи-1, що випливають з договорів про надання поворотної фінансової допомоги від 25.02.2015 № 25/02, від 27.03.2015 № 27/03, від 25.05.2015 № 25/05, від 24.06.2015 № 24/06, від 30.06.2015 № 30/06, від 11.08.2015 № 11/08, укладених між ОСОБА_6 особою-1 та Відповідачем, у простій письмовій формі, за умовами яких Відповідач зобовязаний повернути ОСОБА_6 особі-1 поворотну фінансову допомогу в розмірі 145 411,00 грн., до 08.11.2015.

Згідно п.п. 1.2 1.4 Договору застави, предметом застави є рухоме майно ОСОБА_6 особи-1, згідно з переліком, наведеним у договорі. Предмет застави належить ОСОБА_6 особі-1 на праві власності, що підтверджується довідкою № 1 від 08.10.2015 з Переліком основних засобів, що знаходяться на балансі Відповідача. Предмет застави оцінений сторонами в сумі 203 958,19 грн.

Зазначена застава рухомого майна зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом № 48054374 від 09.10.2015 (а.с. 19 т. 2), обтяжувач: ОСОБА_4

Порядок звернення стягнення на предмет застави визначений в розділі 4 Договору застави, зокрема, передбачено, що Третя особа-1 набуває право звернення стягнення на предмет застави при настанні хоча б однієї з: невиконання або неналежне виконання Відповідачем умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги або у випадках, передбачених законодавством; невиконання або неналежне виконання Відповідачем умов цього Договору; в інших випадках, передбачених законодавством України або цим Договором.

У звязку з неповерненням суми поворотної фінансової допомоги в повному обсязі у строк до 08.11.2015 року, Третя особа-1 09.11.2015 листом із описом вкладення в цінний лист направила Позивачу вимогу (вих. № 09/11-15 від 09.11.2015) про усунення порушень за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги та Договору поруки від 22.09.2015, відповідно до якої, з посиланням на приписи ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України вимагала Позивача, як поручителя, виконати зобовязання за Відповідача у семиденний строк з дня отримання вказаної вимоги, а також запропонувала протягом тридцяти календарних днів з дня отримання цієї вимоги сплатити на його користь заборгованість в розмірі 145 411,00 грн. шляхом видачі грошових коштів через касу або в інший спосіб, передбачений законом.

На виконання зазначеної вище вимоги Позивач перерахував заборгованість за Відповідача перед ОСОБА_6 особою-1 в загальній сумі 145 411,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 72 від 08.12.2015 на суму 145 411,00 грн. із відповідним призначенням платежу.

В подальшому, Позивач 10.12.2015, листом із описом вкладення в цінний лист направив на адресу Відповідача вимогу за вих. № 5 від 09.12.2015 про усунення порушень за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги та Договору застави від 09.10.2015, якою повідомив про перехід до нього прав кредитора (ОСОБА_6 особи-1), вимагав у тридцятиденний строк сплатити на його користь 145 411,00 грн. та попередив, що у випадку непогашення заборгованості вимоги будуть задоволенні шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Вказана вимога залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Враховуючи наведені вище обставини, з огляду на погашення Позивачем заборгованості за Відповідача перед ОСОБА_6 особою-1, Позивач, вважаючи, що до нього, як до поручителя, в силу приписів ч. 2 ст. 556 ЦК України, перейшли всі права кредитора у зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, звернувся до місцевого господарського суду із позовом про звернення стягнення на заставлене майно (предмет застави).

При розгляді вищезазначених вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За своєю правовою природою договори про надання поворотної фінансової допомоги є договорами позики, згідно яких за приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. До відносин за договором позики застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Частиною 1 ст. 556 ЦК України визначено, що після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника.

Як встановлено судом першої інстанції, Третя особа-1 передала Позивачу пакет документів стосовно заборгованості відповідача за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги. В матеріалах справи наявна копія відповідного акту приймання-передачі документів від 08.12.2015, підписаного Позивачем та ОСОБА_6 особою-1.

Згідно ст. 1 Закону України "Про заставу" (далі Закон), застава це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 4 Закону, предметом застави можуть бути майно та майнові права. Предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог.

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору (ст. 16 Закону).

За змістом ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою. При цьому, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст.556 Цивільного кодексу України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Виходячи з наведеного, внаслідок виконання Позивачем за Відповідача його зобовязання за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги перед позикодавцем третьою особою-1, до Позивача в силу умов п. 4.3.1. Договору поруки та приписів ч. 2 ст. 556, п. 3 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України перейшли усі права кредитора за Договорами про надання поворотної фінансової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що в процесі розгляду даної справи судом першої інстанції, між ОСОБА_6 особою-1 та Позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги від 24.02.2016 (далі Договір про відступлення права вимоги), посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі № 678, за умовами п. 1 якого Третя особа-1 передала Позивачу, а Позивач прийняв від ОСОБА_6 особи-1 всі його права та обов'язки за Договором застави, посвідченим ОСОБА_7, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 09 жовтня 2015 року за р. № 4454, далі договір застави.

Пунктами 3, 7 Договору про відступлення права вимоги передбачено, що за цим Договором до Позивача переходять всі права та обовязки ОСОБА_6 особи-1 за Договором застави в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту укладення даного договору Позивач вважається стороною Договору застави, а Третя особа-1 втрачає всі права за договором застави.

Сторони визначили вартість прав вимоги за даним договором в 145 411,00 грн., які отримано ОСОБА_6 особою-1 до підписання даного договору.

Пунктом 11 Договору про відступлення права вимоги визначено, що він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення.

Надаючи правову оцінку вищезазначеному договору про відступлення права вимоги судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 3 Закону України "Про заставу", застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до ОСОБА_7 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 24.02.2016 № 49040117 (а.с. 20 т. 2) вилучено обтяжувача ОСОБА_4 (Третя особа-1), додано обтяжувача ТОВ "Будівельні суміші" (Позивач).

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про заставу", якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Аналогічний припис містить ст.ст. 11, 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Відповідно до ст. 19 Закону, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 20 даного Закону заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. До третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Предметом спору є звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості Відповідача на предмет застави, який належить йому на праві власності, шляхом визнання за Позивачем права власності на це майно.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у правочині, на підставі якого або у зв'язку з яким виникає обтяження, повинен визначатись опис предмета обтяження. У разі відсутності опису предмета обтяження чи якщо існуючий опис не дозволяє ідентифікувати предмет обтяження, таке обтяження є недійсним. Якщо предметом обтяження є окремий об'єкт, його опис надається за індивідуальними ознаками. Якщо предметом обтяження є сукупність об'єктів рухомого майна, його опис також може надаватися за родовими ознаками. В обох випадках опис предмета обтяження повинен дозволяти ідентифікувати рухоме майно як предмет обтяження.

Разом з тим, згідно п. 1.2 Договору застави, його предметом є рухоме майно, перелік якого наведений у договорі, та включає 93 одиниці рухомого майна. При цьому, в переліку зазначено лише найменування речі, її інвентарний номер та залишкова вартість. Індивідуальні ознаки (характеристики) кожної речі в договорі не визначені.

За приписами ст. 184 ЦК України, річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що відрізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Отже судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що в спірному Договорі не зазначено навіть повного найменування даних речей, яке повинно містити індивідуальні характеристики речі (зокрема, фірма-виробник, рік виробництва, номер двигуна тощо), лише інвентарний номер не може вважатися індивідуальною ознакою речі, оскільки присвоюється заставодавцем (Відповідачем) та можливість його зміни не виключена.

Крім того, у п. 1.4 договору застави визначено, що предмет застави оцінений сторонами в сумі 203 958,19 грн., але позивач (з урахуванням заяви а.с. 125-126, т. 1), визначає остаточний перелік речей, на які просить звернути стягнення та їх загальну вартість 144 938,39 грн.

Як вбачається з даного переліку, вартість деяких речей є меншою, ніж зазначена у Договорі застави, а деяких більшою. Зокрема, у Договорі застави вартість системи дозування 2 (інв. № 00102) встановлена 49 550,33 грн., вартість розчинобетонозмішувача (інв. № 00114) 21731,58грн., в подальшому 31 073,07 грн. 10 000,00 грн. відповідно.

При цьому, сторони посилаються на складену Відповідачем довідку № 1 від 21.09.2015 (а.с. 67 т. 1) переліку власності, яка знаходиться на балансі Останнього.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач пояснив, що залишкова вартість речей визначена з урахуванням нормального фізичного зносу речі. Разом з тим, залишкова вартість змішувача (інв. № 00001) у довідці та уточнюючій позовній заяві зазначена 29 716,58 грн., а в Договорі застави 11 588,42 грн.

За таких підстав, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана довідка не може слугувати належним доказом вартості речей, які передані в заставу, оскільки по-перше, вона складена одноособово Відповідачем, а по-друге вона підписана ОСОБА_6 особою-1 ОСОБА_4, який є зацікавленою особою, оскільки саме на його користь був укладений Договір застави, який передбачає передачу права власності.

Доказів внесення змін до Договору застави в частині зміни вартості майна сторонами не надано.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.06.2016 у справі № 908/144/16 була призначена судово-товарознавча експертиза для визначення ринкової вартості обєктів рухомого майна, що є предметом Договору застави № 4454 від 09.10.2015, матеріали справи двічі направлялись до експертної установи. Проте експертиза проведена не була через те, що обєкти дослідження надані не були.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні суміші" про звернення стягнення на належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Сухі суміші" рухоме майно, що є предметом застави за Договором застави від 09.10.2015, шляхом визнання права власності задоволенню не підлягають.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Згідно до вимог ст. 49 ГПК України, судові витрати по справі покладаються на позивача.

Щодо розподілу судових витрат на проведення експертизи, які понесені ОСОБА_6 особою-2, судова колегія зазначає наступне.

Згідно до вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати складаються,зокрема, з сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи по справі, які при відмові в позові покладаються на позивача.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_6 особою-2 на підставі рахунку Дніпропетровського НДІСЕ № 0774 від 06.07.2016 на суму 5 296,00 грн. була внесена передоплата за висновок судової товарознавчої експертизи по даній справі. Проте така експертиза не була проведена через ненадання експерту обєктів дослідження, про що ним складено повідомлення від 07.12.2016 про неможливість надання такого висновку (а.с. 116-117, т. 2).

Отже сплачені ОСОБА_6 особою-2 на підставі рахунку кошти не можуть вважатись судовими витратами в межах даної справи, оскільки експертне дослідження експертом не проводилось, висновку суду не надано. З приводу повернення зазначених коштів третя особа-2 має звернутись до відповідної експертної установи.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 року у справі № 908/144/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельні суміші", м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.03.2016 року у справі № 908/144/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3