ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа № 911/1855/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ

до Комунального підприємства Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради

про стягнення 1148023,56 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 2-467 від 28.12.2016 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність б/н від 15.03.2017 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ до Комунального підприємства Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 1148023,56 грн. з яких 1019454,19 грн. основного боргу, 86277,99 грн. пені, 9921,34 грн. 3 % річних та 32370,04 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.06.2017 року порушено провадження у справі № 911/1855/17 та призначено справу до розгляду на 17.07.2017 року.

В судове засідання 17.07.2017 року представник відповідача не зявився, вимог ухвали Господарського суду Київської області від 19.06.2017 року не виконав, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 07.08.2017 року.

В судових засіданнях 07.08.2017 року та 09.08.2017 року у відповідності до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошувалась перерва в розгляді справи на 09.08.2017 року та на 21.08.2017 року відповідно.

09.08.2017 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, 09.08.2017 року представниками сторін в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, було подано клопотання про продовження строку розгляду спору, яке задоволено судом та продовжено строк розгляду спору.

В судовому засіданні 21.08.2017 року позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши про часткову сплату відповідачем боргу за період з 13.06.2017 року по 15.08.2017 року на загальну суму 9680,95 грн., в підтвердження чого надав банківські виписки по позивачу за спірний період, у звязку з чим просив стягнути з відповідача 1009773,24 грн. основного боргу, решту вимог залишив без змін.

Відповідач у судовому засіданні 21.08.2017 року проти суми основного боргу не заперечував, проте письмовий відзив на позов не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 року між ПАТ „Укртансгаз в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (далі - Газотранспортне підприємство) та Комунальним підприємством Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради (далі Замовник) укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № НОМЕР_1 (далі - Договір), згідно п. 1.1. якого Газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства (п. 2.2 Договору).

Газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ Замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4 Договору).

Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (п. 3.1 Договору).

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п.3.4 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Тарифи, визначені в пункті 5.1 Договору, є обов'язковими для сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами договору (п.5.2 Договору).

Розрахунковий період за Договором становить один місяць з 9.00 години першого дня місяця до 9.00 години першого дня наступного місяця включно (п. 5.3 Договору). Вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг (п. 5.4 Договору).

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу за відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

У платіжних дорученнях Замовник повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання та звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата. У випадку, якщо в платіжних дорученнях Замовника не зазначено номер договору, дата його підписання, звітний період (місяць, рік), за який здійснюється оплата, Газотранспортне підприємство зараховує кошти, що надійшли від Замовника, у першу чергу як погашення заборгованості за надані послуги з транспортування газу, що виникла перша за часом у попередніх періодах.

Відповідно до п. 5.6 Договору у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20-го числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з врахуванням раніше перерахованих коштів.

Пунктом 5.7 Договору встановлено, що у разі надходження коштів від Замовника в сумі, що перевищує вартість фактично наданих послуг з транспортування газу у звітному місяці, переплата зараховується газотранспортним підприємством; у разі наявності і за надані послуги - як погашення заборгованості в попередніх місяцях; у разі відсутності заборгованості за надані послуги - як оплата послуг у місяці, наступному за звітним.

Згідно з п. 5.8 Договору Газотранспортне підприємство і Замовник зобов'язуються здійснювати звірку розрахунків щоквартально до 25-го числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг з транспортування газу та актів наданих послуг. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Пунктами 6.3.1, 6.3.2, 6.3.3., 6.3.6. Договору встановлено, що замовник зобов'язується: виконувати умови договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами договору; оформити надані послуги з транспортування газу актами наданих послуг; підписувати з представниками газотранспортного підприємства акти наданих послуг.

Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та укладається на строк до 31.12.2016 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1 Договору).

На виконання умов договору ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗ ПАТ УКРТРАНСГАЗ протягом жовтня 2016 року березня 2017 року надало, а Комунальне підприємство Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради отримало послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами згідно Актів наданих послуг: № 10-16- від 31.10.2016 року в обсязі 205,588 тис. куб. м. на загальну суму 92171,49 грн. (жовтень 2016 року); № 11-16- від 30.11.2016 року в обсязі 548,925 тис. куб. м. на загальну суму 233135,60 грн. (листопад 2016 року); № 12-16- від 31.12.2016 року в обсязі 689,593 тис. куб. м. на загальну суму 291391,38 грн. (грудень 2016 року); № 01-17- від 31.01.2017 року в обсязі 836,276 тис. куб. м. на загальну суму 343850,52 грн. (січень 2017 року); № 02-17- від 28.02.2017 року в обсязі 688,46 тис. куб. м. на загальну суму 283417,74 грн. (лютий 2017 року); № 03-17- від 31.032017 року в обсязі 403,624 тис. куб. м. на загальну суму 155342,77 грн. (березень 2017 року), які підписані уповноваженими представниками Сторін та скріплені їх печатками.

Проте, відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі спірних актів за період жовтень 2016 року березень 2017 року не оплатив, розрахувався частково, відтак, в останнього виникла заборгованість перед позивачем, у звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 1009773,24 грн. основного боргу (згідно уточнених позовних вимог).

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є договором про надання послуг, за яким, згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено заборгованість відповідача за Договором в сумі 1009773,24 грн., що відповідачем не заперечено і не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строку оплати наданих послуг, позивач просить стягнути з відповідача 86277,99 грн. пені на підставі п. 7.3 Договору за період з 21.11.2016 року по 07.06.2017 року, 9921,34 грн. 3 % річних за період з 21.11.2016 року по 07.06.2017 року та 32370,04 грн. інфляційних за період жовтень 2016 року по червень 2017 року в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Згідно п. 7.3 Договору, у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо наявності заборгованості відповідача та фактів прострочення платежів, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача про стягнення пені, річних та інфляційних.

Дослідивши надані позивачем розрахунки пені, 3 % річних, інфляційних, судом встановлено, що пеня та 3 % річних нараховані за фактичні періоди прострочення, на фактичні суми заборгованості, існування яких у відповідні періоди відповідачем не заперечено та не спростовано, з врахуванням часткових проплат, у звязку з чим, пеня та 3 % річних підлягають задоволенню в заявлених розмірах.

Щодо нарахування інфляційних суд зазначає наступне.

Позивачем згідно наданого розрахунку заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі: 661,55 грн. на заборгованість за жовтнень 2016 року (73505,78 грн.) за період з 21.11.2016 року по 09.01.2017 року; 9092,29 грн. на заборгованість за листопад 2016 року (233135,60 грн.) за період з 21.12.2016 року по 22.03.2017 року; 10781,48 грн. на заборгованість за грудень 2016 року (291391,38 грн.) за період з 21.01.2017 року по 07.06.2017 року; 9283,96 грн. на заборгованість за січень 2017 року (343850,52 грн.) за період з 21.02.2017 року по 07.06.2017 року; 2550,76 грн. на заборгованість за лютий 2017 року (283417,74 грн.) за період з 21.03.2017 року по 07.06.2017 року.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом враховується, що позивач при нарахуванні інфляційних нараховує їх за періоди прострочення менші одного місяця, натомість відповідачем сплачувалась заборгованість протягом базового місяця. Крім того, позивач починає застосовувати індекс інфляції не з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а з місяця, у якому виникла заборгованість. Тому визначення розміру інфляційних нарахувань є частково неправильним.

Враховуючи вищевикладене при здійсненні розрахунку інфляційних, судом встановлено, що належна до стягнення сума інфляційних є більшою, ніж заявлено позивачем, однак, оскільки суд не вправі виходити за межі позовних вимог, вимоги позивача про стягнення 32370,04 грн. підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі з уточнених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Києво-Святошинська тепломережа Київської обласної ради (08150, Київська обл., м. Боярка, вул. Незалежності, буд. 9, код 23576122) на користь Публічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ ( 01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1, код 30019801) в особі філії Управління магістральних газопроводів КИЇВТРАНСГАЗПублічного акціонерного товариства УКРТРАНСГАЗ (003065, м. Київ, проспект Комарова, буд. 44, код 23517 (один мільйон девять тисяч сімсот сімдесят три) грн. 24 коп. основного боргу, 86277 (вісімдесят шість тисяч двісті сімдесят сім) грн. 99 коп. пені, 9921 (девять тисяч девятсот двадцять один) грн. 34 коп. 3 % річних та 32370 (тридцять дві тисячі триста сімдесят) грн. 04 коп. інфляційних та 17075 (сімнадцять тисяч двісті двадцять) грн. 13 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.08.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін