ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Справа № 6/129-10
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.
суддів:Коваленка В.М. Полякова Б.М.
розглянувши касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області
на ухвалугосподарського суду Сумської області від 22.11.2016 року
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року
у справі № 6/129-10 господарського суду Сумської області
за заявоюУправління Пенсійного фонду України в Білопільському районі Сумської області
доПриватного акціонерного товариства "Ворожбянський машинобудівний завод"
провизнання банкрутом,
за участю представників сторін: не з'явились,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні господарського суду Сумської області знаходиться справа № 6/129-10 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Ворожбянський машинобудівний завод" (далі - ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод", боржник).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.11.2016 року у справі № 6/129-10 (суддя Соп'яненко О.Ю.) заяву № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 року Сумської ОДПІ про визнання поточних кредиторських вимог на суму 1 703 804, 45 грн. (вх. 2556) задоволено частково. Визнано поточні кредиторські вимоги Державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Сумській області до боржника - ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" у розмірі 1 171 817,08 грн. та включено їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

В іншій частині в задоволенні заяви № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 року Сумської ОДПІ відмовлено.

У задоволенні заяви № 1170/9/1815-10-020 від 26.03.2015 року Сумської об'єднаної державної податкової інспекції Головного Управління Міндоходів у Сумській області про визнання кредиторських вимог на суму 118 976,12 грн. (вх. 770) відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 6/129-10 (головуючий суддя: Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.) апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області залишено без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 22.11.2016 року (щодо вимог ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області) у справі № 6/129-10 змінено, викладено пункт 2 резолютивної частини ухвали в такій редакції:

"2. Визнати поточні кредиторські вимоги Державної податкової інспекції Головного Управління ДФС у Сумській області до боржника - Приватного акціонерного товариства "Ворожбянський машинобудівний завод" у розмірі 1 223 433,05 грн. та включити їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів".

В іншій частині ухвалу господарського суду Сумської області від 22.11.2016 року (щодо вимог ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області) у справі № 6/129-10 залишено без змін.

Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями, Державна податкова інспекція у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області (далі - ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області, кредитор) звернулась до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 22.11.2016 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 6/129-10 в частині відмови в задоволенні вимог ДПІ у м. Сумах до боржника в сумі 599 347,52 грн., а справу № 6/129-10 передати на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

В обґрунтування доводів касаційної скарги Державна податкова інспекція у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області посилається на порушення судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 1, 7, 19, 23, 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), ст. 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 6/129-10 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Поляков Б.М., суддя - Коваленко В.М. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.08.2017 року в матеріалах справи).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.08.2017 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області у складі колегії суддів Погребняка В.Я. - головуючий, суддя Поляков Б.М., суддя Коваленко В.М. прийнято до провадження та призначено до розгляду на 29.08.2017 року.

Колегія суддів Вищого господарського суду України у названому вище складі, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою господарського суду Сумської області від 18.10.2010 року порушено провадження справі про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Ворожбянський машинобудівний завод" та введено процедуру розпорядження майном.

Постановою господарського суду Сумської області від 01.08.2013 року припинено процедуру розпорядження майном Відкритого акціонерного товариства "Ворожбянський машинобудівний завод", визнано боржника банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Пересадько Р.М.

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України № 4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відтак, ліквідаційна процедура у справі про банкрутство боржника ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" здійснюється у редакції Закону про банкрутство після набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року №4212-VI.

Відповідно до ст. 38 Закону про банкрутство до господарського суду звернувся кредитор - Сумська ОДПІ з заявою № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 року про визнання поточних кредиторських вимог на суму 1 703 804, 45 грн. (а.с. 66 т.19) та з заявою № 1170/9/1815-10-020 від 26.03.2015 року про визнання кредиторських вимог на суму 118 976,12 грн. (а.с. 39 т.23).

Ухвалою господарського суду Сумської області від 22.11.2016 року було замінено кредитора Сумську ОДПІ на ДПІ в м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області.

З поданої заяви Сумської ОДПІ від 02.10.2014 року господарським судом в оскаржуваній ухвалі від 22.11.2016 встановлено, що заборгованість в сумі 1 703 804,75 грн. складається з податку по єдиному соціальному внеску в розмірі 175 053,07 грн. (липень 2013 року 19 809,62 грн., серпень 2013 року 19 015,40 грн., вересень 2013 року 16 058,2) грн., жовтень 2013 року 17 568,58 грн., листопад 2013 року 9 114,41 грн., грудень 2013 року 9 499,57 грн., січень 2014 року 9 623,51 грн., лютий 2014 року 8 486,28 грн., березень 2014 року 9 818,47 грн., квітень 2014 року 9 905,84 грн., травень 2014 року 10 486,72 грн., червень 2014 року 9 783,34 грн., липень 2014 року 9 398,49 грн., червень 2014 року 16 484,82 грн.).

Податок на додану вартість у сумі 496 071,60 грн. нарахований платником самостійно та визначено у податкових деклараціях та уточнюючих розрахунках за серпень грудень 2011 рік - 185 427,60 грн., за січень 2012 рік, за квітень 2012 рік, за червень 2012 рік, за липень - грудень 2012 рік - 234 611, 00 грн., за лютий 2013 рік, за травень 2013 рік. за червень 2013 рік, за липень 2013 рік, за серпень 2013 рік, за жовтень 2013 рік - 63 134,00 грн., за лютий - березень 2014 рік - 12 899,00 гривень.

Екологічний податок (надходження за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення) у сумі 95,69 грн. нарахований платником самостійно та визначено у податкових деклараціях екологічного податку за 2013 рік № , № , № , № .

Збір за спеціальне використання води у сумі 131.47 грн. визначено платником самостійно у податкових деклараціях за 2013 рік № , та № .

Плата за землю (оренда плата) у сумі 917 337, 01 грн. визначено платником самостійно у податкових деклараціях за 2010 рік № , за 2011 рік № 1570, за 2012 рік № , за 2013 рік № , за 2014 рік № .

Податок на доходи фізичних осіб у сумі 113 965, 96 грн. визначено платником самостійно у податковій декларації за січень 2011 рік № 3922.

Податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 2 404,00 грн. визначено платником самостійно у розрахунку від 19.02.2010 № 2386. У результаті часткової сплати сума 1 245, 64 грн. залишилась не сплаченою.

Пеня в сумі 15 260,49 грн. нарахована кредитором у відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України.

Як зазначено судом першої інстанції, кредитор вважає, що заявлені вимоги в сумі 1 703 804,45 грн. мають бути включені до шостої черги реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно вимог ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ст. 38 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом;скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі;виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Аналіз наведеної норми дає підстави дійти висновку про те, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора.

У зв'язку з цим відповідні нарахування боржнику можуть здійснюватись лише до моменту прийняття постанови про визнання останнього банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

Згідно з абз. 8 п. 1 ст. 38 вказаного Закону, вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Як встановлено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 22.11.2016, вимоги кредитора по податку з ЄСВ нараховані за період липень 2013 року червень 2014 року.

Керуючись абз. 3 п. 1 ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд дійшов висновку, що вимоги Сумської ДПІ в сумі 175 053,07 грн. визнанню не підлягають, оскільки нараховані за період після визнання боржника банкрутом.

Щодо ПДВ судом першої інстанції встановлено, що вказані вимоги нараховані за період з серпня 2011 року по березень 2014 року, таким чином, виходячи з норм діючого законодавства, господарським судом визнано вимоги за період з серпня 2011 року по липень 2013 року на суму 463 230,60 грн.

Щодо екологічного податку судом зазначено, що визнанню підлягає податок, нарахований до 01.08.2013 року на суму 30,38 грн.

Щодо збору за спеціальне використання води у сумі 131,47 грн., судом першої інстанції вказані вимоги також не визнано, оскільки вони нараховані після визнання боржника банкрутом.

Щодо плати за землю господарським судом визнано вимоги за листопад 2010 року по липень 2013 року на суму 593 344,50 грн.

Пеня в сумі 15 260,49 грн. місцевим господарським судом не визнана, оскільки нарахована в період дії мораторію.

Щодо податку на доходи фізичних осіб в сумі 113 965,96 грн. та податку з власників транспортних засобів в сумі 1 245,64 грн., суд першої інстанції визнав вказані вимоги, оскільки вони нараховані в процедурі розпорядження майном.

Таким чином, господарський суд, розглянувши в оскаржуваній ухвалі заяву кредитора - Сумської ОДПІ № 8452/9/1815-10-с, визнав її такою, що підлягає частковому задоволенню на суму 1 171 817,08 грн.

Оскільки заява Сумської ОДПІ про визнання кредиторських вимог надійшла до суду 02.10.2014 року, в той час як строк, визначений законом для звернення кредиторів з вимогами в ліквідаційній процедурі сплив 14.10.2013 року (оголошення про визнання боржника банкрутом від 13.08.2013 року), господарський суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство вимоги Сумської ОДПІ не є конкурсними і погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Із заяви Сумської ОДПІ від 26.03.2015 року судом першої інстанції встановлено, що кредитор просив суд визнати вимоги на загальну суму 118 976,12 грн., які складаються з податку з орендної плати за землю в сумі 98 890,77 грн. за період з 30.09.2014 року по 30.01.2015 року, податку з ЄСВ в сумі 20 085,35 грн. за період з 20.10.2014 року по 20.01.2015 року.

Господарський суд, керуючись вимогами ст. 38 Закону про банкрутство, дійшов висновку, що вказані вимоги визнанню не підлягають, оскільки вони нараховані податковою інспекцією за період після визнання ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод" банкрутом.

З розрахунку суми податкових зобов'язань, та наданих на їх підтвердження документів судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові від 10.04.2017 встановлено, що заявлені ДПІ вимоги виникли як під час процедури розпорядження майном, так і в ліквідаційній процедурі, тому колегія суддів апеляційної інстанції погодилась з висновками суду першої інстанції щодо задоволення заяви ДПІ № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 тільки в частині вимог, які виникли в процедурі розпорядження майном ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод", тобто з 18.10.2010 по 01.08.2013.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що оскаржувана ухвала в частині часткового задоволення заяви ДПІ № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 підлягає зміні, оскільки судом першої інстанції зроблено помилковий висновок стосовно визначеного судом розміру орендної плати за землю за період з листопада 2010 року по липень 2013 року - 593 344,50 грн., тоді як за вказаний період визнанню підлягає сума орендної плати за землю у розмірі 644 960,47 грн.

Що стосується заявленої ДПІ суми пені у розмірі 15 260,49 грн., нарахованої ДПІ за несвоєчасну сплату орендної плати за землю, а також 0,39 грн. штрафних санкцій за самостійно відкоригований екологічний податок, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що висновки суду першої інстанції в цій частині також є правомірними, оскільки у відповідності до приписів статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом" (в редакції до 22.11.2012), в період дії мораторію не нараховується неустойка (пеня, штраф).

Суд апеляційної інстанції також погодився з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви ДПІ № 1170/9/1815-10-020 від 26.03.2015 року, оскільки, відповідно до розрахунку, та документів наданих на підтвердження вказаної заяви, визначені ДПІ суми виникли у ліквідаційній процедурі, а тому не мають характеру поточних вимог і не підлягають задоволенню.

Крім того, колегією суддів суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові зазначено, що відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України, плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Тобто, правовідносини щодо здійснення зазначених платежів регулюються нормами податкового законодавства.

Відповідне підтверджується і розрахунком суми податкового боргу, де вказано, що орендна плата за земельні ділянки визначена самостійно боржником у деклараціях з плати за землю, згідно з якими підприємством боржника самостійно визначено податкові зобов'язання з орендної плати у період з 01.11.2010 по 30.08.2014 у відповідному щомісячному розмірі.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за своєю правовою природою земельний податок є саме обов'язковим платежем у розумінні ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, у зв'язку з чим на відповідні грошові зобов'язання також поширюється дія норм зазначеної статті щодо невиникнення у банкрута жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Проте, враховуючи допущену судом першої інстанції арифметичну помилку при розрахунку земельного податку за період з листопада 2010 року по липень 2013 року, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про зміну оскаржуваної ухвали в цій частині.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини та наведені законодавчі положення, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо часткового задоволення заяви № 8452/9/1815-10-с від 02.10.2014 року Сумської ОДПІ тільки в частині вимог, які виникли в процедурі розпорядження майном ПАТ "Ворожбянський машинобудівний завод", тобто з 18.10.2010 року по 01.08.2013 року, в розмірі 1 223 433,05 грн. та включення їх до шостої черги реєстру вимог кредиторів, а також з висновком судів попередніх інстанцій щодо відмови у задоволенні заяви ДПІ № 1170/9/1815-10-020 від 26.03.2015 року.

У відповідності до ст. 111-7 ГПК України перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи, зі здійсненням перевірки застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення, залишити в силі одне із раніше прийнятих рішень або постанов.

Виходячи з викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України оскаржувані судові рішення ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 22.11.2016 року (в редакції постанови Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року) та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 року у справі № 6/129-10 залишити без змін.

Головуючий: В.Я.Погребняк
Судді: В.М.Коваленко
Б.М.Поляков