ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2017 справа № 905/3365/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Стойка О.В., Радіонова О.О. , Чернота Л.Ф. ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Склярук С.І. ОСОБА_5, особисто; Ісмаілов С., за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Костянтинівка, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від26.01.2017 (підписано 30.01.2017)
у справі№ 905/3365/16 (суддя М.Ю. Мальцев)
за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Костянтинівка, Донецька область
доУправління комунального господарства Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область
прозобов'язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року до господарського суду звернулось Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Костянтинівка, Донецька область (позивач) із позовом до Управління комунального господарства Костянтинівської міської ради, м. Костянтинівка, Донецька область (відповідач) про внесення змін до договору №52 від 14.09.2012 на тимчасове користування місцем розташування реклами в частині визначення суми оплати у зв'язку з істотною зміною обставин.

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.01.2017 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги посилається на те, що судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що висновком Донецької торгово-промислової палати підтверджується настання для нього істотних змін обставин за спірним Договором оренди, безпосередньо на час звернення з позовом до суду відповідачем не враховується економічний стан підприємства позивача внаслідок проведення АТО.

Крім того, позивач зазначає, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні позову з підстав того, що укладаючи договір, позивач погодився з його умовами на час укладення.

Заявник апеляційної скарги підтримав свої доводи в судовому засіданні.

Представник відповідача вважав рішення суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів відеозапису.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений Договір № 52 на тимчасове користування місцем розміщення зовнішньої реклами від 14.09.2012р. (далі - Договір), за умовами п.п. 1.1., 1.2. якого відповідач здав, а позивач прийняв у тимчасове користування місця розташування рекламного засобу за адресою: пр. Ломоносова - 22 шт. Площа розміщення рекламного засобу - 54,88 м2. Під місцем розміщення реклами в даному Договорі мається на увазі рекламний засіб - "Лайт-бокс".

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що орендна плата визначається відповідно до Порядку плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, затвердженого рішенням міської ради №5 / 20 393 від 28.09.2007.

Розмір місячної орендної плати за користування місцем розміщення згідно з даним договором складає в місяць 1 679,33 грн. Розмір орендної плати змінюється у відповідності з індексом інфляції, що визначається Міністерством статистики України. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць (п. 3.2. Договору).

Встановлену орендну плату відповідач перераховує щомісячно до 1-го числа наступного місяця, із зазначенням призначення платежу: орендна плата за місце розміщення рекламного засобу згідно цього Договору (п. 3.3. Договору).

Строк орендного договору встановлюється з 15.09.2012 до 15.09.2017 (п.7.1 Договору), з чого слідує, що на час розгляду справи строк дії цього договору не сплинув. Даний договір підписаний представниками сторін та скріплений печатками сторін.

Позивач звернувся із позовом до суду з вимогами про внесення змін та викладення тексту п. 3.2. Договору, у зв'язку з істотною зміною обставин, в наступній редакції:

- значення коефіцієнту розташування, який дорівнює "1,5" змінити на "1";

- виключити абзаци:

"Розмір орендної плати змінюється у відповідності з індексом інфляції, який встановлюється Міністерством статистики України";

"Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць";

- встановити дату дії Договору з урахуванням прийнятих змін з 14.04.2014.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що об'єктом його підприємницької діяльності рекламні щити (зовнішня реклама), які знаходяться по пр. Ломоносова у м. Костянтинівці Донецької області, а даний проспект є сумісним з дорогою державного значення Н-20 Слов'янськ-Донецьк-Маріуполь. Проте через проведення з травня 2014 року АТО на межі з м. Костянтинівка вказана траса перекрита блок-постами ВСУ, внаслідок чого трафік проїзду автомобілів став значно меншим.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Костянтинівської міської ради, за змістом якого проїзд по пр. Ломоносова за напрямом до м. Дружківка через Північний шляхопровод перекритий з 21.03.2016 у зв'язку з капітальним ремонтом.

Вказані обставини позивач вважає настанням істотних змін обставин, оскільки ним не було отримано того економічного ефекту на який він розраховував, укладаючи спірний Договір.

В підтвердження своїх доводів посилається на Висновок Донецької торгово-промислової палати від 05.07.2016 № 676/12.1-21-03, за змістом якого зміна обставин за Договором в частині виникнення на території здійснення підприємницької діяльності відповідача збройних конфліктів, актів тероризму, проведення військових дій в ході АТО, здійснення диверсій, тощо та зростання курсу долару та євро до гривні є істотними. Вищевказані події виникли після укладання Договору, вони не могли бути розумно враховані відповідачем при укладенні Договору

Позивач стверджує, що протягом 2014 року звертався до відповідача з листами щодо зміни обстановки у зв'язку з проведенням АТО, але ніяких пропозицій щодо зміни умов Договору не отримав.

Також вказує на те, що звертався й у 2016 році, зокрема, листом № 7/6 від 07.06.2016 та телефонограмами № 1/7 від 01.07.2016, № 26/07 від 26.07.2016 з вимогами, аналогійними викладеним в позовній заяві, але також будь-якої відповіді не отримав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вищевказані твердження позивача заперечує, зазначає, що позивач з вимогами про внесення змін до спірного Договору до нього не звертався.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміни, які позивач вимагає внести до Договору щодо порядку визначення плати за користування місцем розташування реклами, стосуються по перше - зменшення коефіцієнту розташування (пр. Ломоносова в м. Костянтинівка) до "1", який в Договорі дорівнює "1,5", а по друге - виключити зазначення про коригування на відповідний індекс інфляції.

Вимогами ст.627 ЦК України передбачено, що, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Згідно до п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, що затверджені постановою КМУ від 29 грудня 2003 р. № 2067, плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебуває у комунальній власності, встановлюється у порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а місцем, що перебуває у державній або приватній власності, - на договірних засадах з його власником або уповноваженим ним органом (особою).

Змістом п. 9 Порядку плати за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста, затверджених рішенням Костянтинівської міської ради від 24.01.2013 №6/26-508 при розташуванні рекламного засобу по проспекту Ломоносова в м. Костянтинівка встановлений коефіцієнт "2", а в редакції на момент укладення договору такий коефіцієнт відповідав змісту цього Договору ("1,5").

Отже вимоги позивача в першій частині задоволенню не підлягають, оскільки, по перше - визначення ціни Договору базується суто на волевиявленні обох сторін, зміна її поза волею сторін можлива лише на підставах, передбачених законом, які в даному випадку відсутні.

У разі істотної зміни обставини, на які посилається позивач та які підтверджені матеріалами справи, позивач має право вимагати розірвання договору, але нав'язування іншого розміру плати за розміщення реклами, який вигідний лише позивачу, протирічить вищенаведеним вимогам закону.

По друге - спірний коефіцієнт вже встановлений в порядку, визначеному органами місцевого самоврядування, а отже і договірною категорією взагалі не є.

Щодо вимог про виключення зі змісту п. 3.2 Договору останніх двох абзаців, які передбачають коригування плати відповідно до поточних інфляційних процесів у державі, то вони також визначені сторонами у якості порядку визначення плати за розташування рекламного засобу, а крім того, наявність інфляційних процесів у державі була передбачена сторонами в Договорі, вони безпосередньо не пов'язані з проведенням АТО на сході України, тобто с обставинами, які позивач вважає істотними.

За таких підстав судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позовних вимог.

Разом з тим судова колегія вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на вимоги Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який правовідносини між сторонами в межах даної справи не регулює, оскільки спірний Договір договором оренди не є. Проте це зазначення не вплинуло на вірність висновку суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, але за мотивами, викладеними в постанові суду апеляційної інстанції.

За таких підстав рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, але за мотивами, що викладені в даній постанові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про відмову в задоволенні позовних вимог.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Костянтинівка, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.01.2017 року у справі № 905/3365/16 - залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота