ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 року Справа № 904/10040/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач)

судді: Кузнецов В.О., Євстигнеєв О.С

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Шипіло Д.О. представник, довіреність №01/17 від 31.05.2017 р.;

від відповідача - 1: Чижова А.О. представник, довіреність №21-07 від 01.08.2017 р.;

від відповідача - 3: Пічко Р.С. представник, довіреність №б/н від 01.07.2016 р.

представник відповідача - 2 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений судом належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2017 року у справі №904/10040/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна", м. Дніпро

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп", м. Харків

відповідача-2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Дніпро

відповідача-3 Товариства з обмеженою відповідальністю "БАДМ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 71 179, 48 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 83 200, 00 грн., що складають суму забезпечувального платежу за договором суборенди нежилого приміщення №01/07/13-1 від 01.07.13 р., та солідарне стягнення 1 000, 00 грн. за договором поруки №1/ДУ/16 від 31.05.16 р.

13.02.17 р. позивачем подано заяву про зміну підстав позову.

10.05.2017 р. від позивача надійшли уточнення до позовної заяви, відповідно до яких останній, у зв'язку зі здійсненням перерахунку сплаченої орендної плати за весь період користування спірним приміщенням, зменшив суму заборгованості в частині повернення забезпечувального платежу до 70 179, 48 грн.; заборгованість за договором поруки в сумі 1 000 грн. залишено без змін.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2017 року у справі №904/10040/16 ( Головуючий колегії Мельниченко І.Ф., члени колегії - судді: Золотарьова Я.С., Рудовська І.А.) у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, стягнути з ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" заборгованість в розмірі 70 179, 48 грн., стягнути солідарно з ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" та ФОП ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" грошову суму в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Зокрема, апелянт вважає, що з моменту зарахування суми забезпечувального платежу за Договором-3, у відповідача-1 виникло зобов'язання зарахувати цю суму в рахунок останнього місяця оренди.

Скаржник, посилаючись на положення ст. 770 ЦК України, стверджує, що права та обов'язки як наймодавця перейшли до відповідача-3 з моменту набуття останнім права власності на об'єкт оренди, а зобов'язання та правовідносини, на які посилається в позові, виникли за договором-3 до моменту переходу останнім права власності на об'єкт оренди до відповідача-3, тобто за період, в межах якого об'єкт оренди знаходився у відповідача-1. Скаржником зауважено, що місцевим судом вказаним обставинам не було надано належної правової оцінки.

Скаржник вважає, що до спірних правовідносин підлягає застосування положення ст.1212 ЦК України, оскільки ввідповідачем-1 було набуто кошти на підставі договору-3, однак ця підстава відпала у зв'язку з вибуттям з володінням відповідача-1 об'єкту оренди.

Від відповідача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі останнього, а також зазначено про укладення 31.05.16р. між позивачем та відповідачем -2 договору поруки, відповідно якого відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання зобов'язання боржника (відповідача-1) у сумі 1000 грн., та визнання своїх зобов'язань.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 просив суд залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України, за відсутності представника відповідача -2, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх у судовому засіданні представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

01.07.2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" (Суборендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп"(Орендар) укладено договір суборенди нежитлового приміщення №01/07/13-1 (далі - Договір-1).

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного Договору, в порядку та на умовах, визначених даним Договором та діючим в Україні законодавством, орендатор зобов`язується передати, а суборендатор прийняти в тимчасове платне користування нерухоме майно, а саме: складське приміщення загальною площею 1 684,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 1.3. Договору-1, право передачі об`єкта суборенди в суборенду належить Орендарю на підставі договору оренди нежитлового приміщення № 1605-1 від 16.05.2013р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лотос Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп".

В п. 1.7. Договору -1 сторони встановили, що об`єкт суборенди надається Суборендарю для здійснення ним господарської діяльності згідно Статуту Суборендаря, а саме: складське зберігання виробів медицинського призначення.

Згідно п. 2.1 Договору-1, передача об`єкта суборенди в суборенду здійснюється по акту приймання-передачі 01 липня 2013 р., шляхом підписання його уповноваженими представниками Сторін. В день передачі об`єкта суборенди орендатор передає, а суборендатор приймає два екземпляра акта приймання-передачі об`єкта суборенди для підписання, що підтверджується підписами та печатками сторін в даному договорі.

Відповідно до п. 1.8 Договору-1, об`єкт суборенди передається в суборенду Суборендарю на строк 35 місяців. Даний строк суборенди починає відраховуватись з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об"єкту суборенди.

В п. 6.1. Договору-1 сторони встановили, що Договір вважається укладеним, вступає в силу та діє з моменту його підписання сторонами. Строк договору складає 35 місяців та починає обчислюватись у відповідно зі ст. 795 Цивільного кодексу України з моменту передачі об`єкта суборенди суборендатору по акту приймання-передачі.

Виконуючи умови Договору-1, 01.07.2013 р. передано у користування об`єкт суборенди, про що свідчить підписаний сторонами та скріплений печатками акт приймання - передачі від 01.07.2013р., копія якого залучена до матеріалів справи (том 1, а.с. 22).

Відповідно до п.п. 4.1., 4.1.1, 4.1.2 Договору-1, сторони домовились, що місячна орендна плата за користування об`єктом суборенди по даному договору визначається у наступних розмірах:

- починаючи з 01 липня 2013 року по 28 лютого 2014 року включно місячна орендна плата за користування об`єктом суборенди по даному договору складає: 50,00 грн.. в т.ч. ПДВ 8,33 грн. за 1 кв.м. складського приміщення;

- починаючи з 01 липня 2013 року по 28 лютого 2014 року включно, загальний розмір орендної плати в місяць за користування всім об`єктом суборенди складає 84 200,00 грн., в.т.ч. ПДВ 14 033,33 грн.;

- починаючи з 01 березня 2014 року по дату підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) об`єкта суборенди, місячна орендна плата за користування об`єктом суборенди по даному договору складає: 53,00 грн, в т.ч. ПДВ 8,84 грн. за 1 кв.м. складського приміщення;

- починаючи з 01 березня 2014 року по дату підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) об`єкта суборенди, загальний розмір орендної плати в місяць за користування всім об`єктом суборенди складає 89 252,00 грн., в т.ч. ПДВ 14 875,33 грн.

Пунктом 4.2. Договору-1, сторонами встановлено, що в строк до 05 серпня 2013 року, Суборендар оплачує Орендарю забезпечувальний платіж - грошову суму в розмірі орендної плати за один місяць суборенди, а саме: 84 200,00 грн., в т.ч. ПДВ 14 033,33 грн., який підлягає зарахуванню в рахунок останнього місяця суборенди по даному договору.

На виконання зазначеного вище пункту Договору-1, позивач здійснив перерахування забезпечувального платежу в сумі 84 200 грн. на користь ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" відповідно до виставленого останнім рахунку-фактури № СФ-0000051 від 01.07.2013 р., що підтверджується банківською випискою та платіжним дорученням № 253 від 06.08.2013 р., копії яких залучені до матеріалів справи ( том 1, а.с. 28, 29).

27.09.2013 р. сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 01/07/13-1 від 01.07.2013 р., відповідно до умов якої останні вирішили розірвати договір з подальшою передачею орендатору з тимчасового платного користування суборендатора об`єкта суборенди, а саме, нерухомого майна - складського приміщення загальною площею 1 684,0 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 2 зазначеної вище Додаткової угоди, останнім днем дії правовідносин по Договору-1 слід вважати 30 вересня 2013 р.

30.09.2013 р. сторонами підписано акт приймання-передачі об`єкта суборенди, відповідно до якого об`єкт суборенди було повернуто ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" (том 1, а.с. 141).

01.11.2013 р. ТОВ "Долфі-Україна" та ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" укладено новий договір оренди № 01/11/13-1 (далі - Договір-2) стосовно зазначеного вище об`єкта суборенди: складського приміщення, загальною площею 1 684,0 кв.м., на виконання умов якого ТОВ "Долфі-Україна" прийняв в суборенду складське приміщення, про що свідчить акт приймання-передачі об`єкта суборенди від 01.11.2013 р. (том 1, а.с. 153).

11.08.2014 р. між сторонами укладено договір оренди нежитлових приміщень №11/08/14-2 (далі - Договір -3).

Згідно п. 1.8. Договору-3, об`єкт оренди передається в оренду орендатору на строк 35 місяців. Даний строк оренди починає відраховуватись з моменту підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди.

11.08.2014 р. сторонами підписано акт приймання-передачі об`єкта суборенди (том 1, а.с. 218).

11.08.2014 р. ТОВ Долфі-Україна" листом № 293 звернулось до ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп", в якому просив забезпечувальний платіж в сумі 84 200 грн., який сплачений позивачем на виконання умов Договору-1 відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000051 від 01.07.2013 р., вважати попередньою оплатою за Договором-3 відповідно до виставленого першим відповідачем рахунку-фактури № СФ-0000286 від 11.08.2014 р. (том 1, а.с. 203).

31.05.2016 р. між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (другий відповідач) укладено договір поруки № 1/ДУ/16, відповідно до умов якого другий відповідач поручився перед позивачем за виконання ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" свого обов`язку щодо повернення забезпечувального платежу за Договором № 01/07/13-1 від 01.07.2013 року.

01.05.2016р між позивачем та ТОВ "БАДМ" ( як новим власником об'єкту оренди) був укладений новий договір оренди нежитлового приміщення № У (а.с.8-22, т.3) та складений відповідний акт приймання-передачі об"єкту оренди.

09.08.2016 р. позивач звернувся до ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Групп" з вимогою про розірвання Договору-3 та повернення сплаченого забезпечувального платежу, яка викладена в листі № 289 (а.с.216-217, т.1).

У зв'язку з тим, що ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" повернення суми сплаченого забезпечувального платежу не здійснено, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 70 179, 48 грн. (з урахуванням уточнень до позовної заяви від 10.05.17р.) та солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 грошових коштів у сумі 1000, 00 грн. за договором поруки № 1/ДУ/16 від 31.05.16 р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що договір оренди № 11/08/14-2 від 11.08.2014 р. не містить умов щодо його розірвання чи припинення у випадку зміни власника приміщення. Доказів, які б свідчили про дострокове розірвання договору № 11/08/14-2 від 11.08.2014 р. та відповідно складення акту повернення об`єкта оренди, що є умовою відповідно до п. 4.2. Договору для повернення забезпечувального платежу, позивачем суду не надано. Як і не надано суду доказів наявності інших умов, передбачених п. 4.2. спірного Договору. Вимоги позивача до ТОВ "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" є необґрунтованими та безпідставними, оскільки останній після зміни власника взагалі не є стороною спірного договору. Також на момент розгляду даної справи відсутні підстави, встановлені п. 4.2 спірного договору, для повернення відповідачем-3 позивачу суми забезпечувального платежу. З огляду на те, що у суду відсутні підстави для стягнення суми основного боргу, відповідно у задоволенні похідної від основного зобов'язання вимоги, а саме, про солідарне стягнення з відповідачів 1000 грн. також слід відмовити.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 283 ГПК України, за договором оренди одна сторона ( орендодавець) передає другій стороні ( орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 статті 774 ЦК України, до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму ( ч.1 ст. 762 ЦК України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Статтями 598, 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, шляхом його виконання, проведеним належним чином.

Відповідно ст. 604 ЦК України зобов'язання припиняться за домовленістю сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, незважаючи на те, що сторонами не складався акт приймання - передачі щодо повернення об'єкта оренди за договором №3, що є обов'язковою підставою повернення забезпечувального платежу (п.4.2 договору), проте з урахуванням фактичного припинення зобов'язань сторін за означеним договором у зв'язку із укладанням договору оренди із новим власником, колегія суддів вважає, що зобов'язальні правовідносини сторін припинились за їх домовленістю саме з огляду на зміну власника орендованого майна і таким чином, у відповідача 1 відсутні правові підстави на утримання забезпечувального платежу, який мав функцію оплати за останній місяць оренди.

Таким чином, фактично забезпечувальний платіж за договором був авансом і перерахований позивачем наперед у рахунок майбутнього користування об'єктом оренди за договором, а саме, за останній місяць оренди.

Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

В разі невиконання або дострокового припинення зобов'язальних правовідносин, аванс повертається особі, що його сплатила.

Оскільки зобов'язальні правовідносини сторін фактично припинились у зв'язку із укладанням між позивачем та ТОВ "БАДМ" нового договору оренди № У від 01.05.2016р, що сталось за відсутністю вини позивача, то у відповідності до умов договору забезпечувальний платіж у сумі 70 179, 48 грн. підлягає поверненню позивачу саме відповідачем 1 - товариством з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент групп".

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України порука - це забезпечувальне зобов'язання, яке виникає внаслідок невиконання боржником основного зобов'язання і у цьому випадку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України, в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, сутність солідарного обов'язку полягає в тому, що у випадку невиконання боржником грошового зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор має право вимагати виконання цього грошового зобов'язання одночасно як від боржника, так і від поручителя.

Відповідно до умов договору поруки № 1/ДУ/16 від 31.05.16 р., відповідач-2 відповідає перед позивачем як солідарний боржник за виконання зобов'язання боржником передбачене п.4.2 договору суборенди, а відтак позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідача-1 та відповідча-2 на користь позивача грошової суми в розмірі 1000 грн. підлягають задоволенню.

Згідно приписів статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стосовно заяви відповідача-1 про пропуск позивачем строку позовної давності необхідно зазначити наступне.

У відповідності до п. 4.4 Постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" - правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Суду слід встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, що свідчать про визнання боргу, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 24.04.2007 у справі № 26/271 сформульована правова позиція, відповідно до якої акт звірки взаєморозрахунків, підписаний з боку відповідача уповноваженою на це особою, з урахуванням конкретних обставин справи, може бути обставиною, що свідчить про визнання боргу, а отже підставою для переривання строку позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для застосування строку позовної давності, оскільки, як свідчать матеріали справи, трирічний строк позовної давності у відносинах сторін перервався у зв'язку із підписанням актів звірки розрахунків (а.с. 189- 193, т. 1) та почав перебіг заново, тому позивач не пропустив строку звернення до суду із позовом у листопаді 2016 року.

З урахуванням вищезазначених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи справу, необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, оскільки неповно з'ясував обставини справи, дав неналежну правову оцінку наданим доказам, неправильно застосував норми матеріального права, що у відповідності до статті 103 ГПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2017 року у справі №904/10040/16 - скасувати.

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" заборгованість в розмірі 70 179, 48 грн.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" грошову суму в розмірі 1000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Альфа Девелопмент Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" 2873, 44 грн. судового збору, в тому числі за розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Долфі-Україна" 20, 48 грн. судового збору, в тому числі за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 04.09.2017р.

Головуючий О.В. Чус

Судді В.О. Кузнецов

О.С. Євстигнеєв