ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Справа № 910/23036/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівВладимиренко С.В.,
Кролевець О.А.,
розглянувши касаційну скаргуУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А.
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 (головуючий суддя Тищенко А.І., судді Майданевич А.Г., Отрюх Б.В.)
та рішенняГосподарського суду міста Києва від 25.01.2017 (суддя Лиськов М.О.)
у справі№ 910/23036/16 Господарського суду міста Києва
за позовомДочірнього підприємства "Ямниця" Відкритого акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент"
доУповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А.
провизнання протиправним та скасування повідомлення
за участю представників:
позивачане з'явились;
відповідачаЛисенко В.О.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 у справі №910/23036/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017, позовні вимоги задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни, викладене у формі повідомлення № 11/2-27197 від 28.08.2015, про нікчемність Договорів про внесення змін до Кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012, які були укладені між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ДП "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент", а саме: Договору про внесення змін від 17.02.2014, Договору про внесення змін від 27.02.2014, Договору про внесення змін від 17.03.2014, Договору про внесення змін від 30.04.2014, Договору про внесення змін від 15.05.2014, Договору про внесення змін від 16.06.2014, Договору про внесення змін від 15.07.2014, Договору про внесення змін від 12.08.2014, Договору про внесення змін від 15.08.2014, Договору про внесення змін від 15.09.2014, Договору про внесення змін від 15.10.2014, Договору про внесення змін від 31.10.2014.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Вимоги та доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували обставини, які мають значення для справи, а також порушили норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 204 ЦК України, ст.ст. 34, 43, 82 ГПК України.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники позивача не з'явились, подавши клопотання про відкладення розгляду справи. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників позивача

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами, рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної Марини Анатоліївни, викладеним у формі повідомлення №11/2-27197 від 28.08.2015, визнано нікчемними Договори про внесення змін до Кредитного договору № 136-2012 від 28.03.2012, які були укладені між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ДП "Ямниця" ВАТ "Івано-Франківськцемент", а саме: Договір про внесення змін від 17.02.2014, Договір про внесення змін від 27.02.2014, Договір про внесення змін від 17.03.2014, Договір про внесення змін від 30.04.2014, Договір про внесення змін від 15.05.2014, Договір про внесення змін від 16.06.2014, Договір про внесення змін від 15.07.2014, Договір про внесення змін від 12.08.2014, Договір про внесення змін від 15.08.2014, Договір про внесення змін від 15.09.2014, Договір про внесення змін від 15.10.2014, Договір про внесення змін від 31.10.2014, з підстав передбачених п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування повідомлення (рішення) № 11/2-27197 від 28.08.2015, суди виходили з того, що зазначені у повідомленні кредитні договори не передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, а також не передбачають платежу чи передачі іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Колегія суддів відзначає, що вказані висновки мали б бути зроблені судами на підставі дослідження та надання оцінки зазначеним у спірному повідомленні кредитним договорам.

Однак суди не долучили до матеріалів справи ані оригіналів, ані копій Договору про внесення змін від 17.02.2014, Договору про внесення змін від 27.02.2014, Договору про внесення змін від 17.03.2014, Договору про внесення змін від 30.04.2014, Договору про внесення змін від 15.05.2014, Договору про внесення змін від 16.06.2014, Договору про внесення змін від 15.07.2014, Договору про внесення змін від 12.08.2014, Договору про внесення змін від 15.08.2014, Договору про внесення змін від 15.09.2014, Договору про внесення змін від 15.10.2014, Договору про внесення змін від 31.10.2014.

Відповідно, суди не могли досліджувати умови вказаних договорів на предмет того, чи підпадають вони під дію положень п. п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому висновок про відповідність вказаних договорів законодавству та неправомірність спірного рішення є необґрунтованим та передчасним.

В п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" зазначено, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Колегія суддів відзначає, що суди попередніх інстанцій в порушення ч. 1 ст. 43 ГПК України не встановили в судовому процесі всіх обставин справи всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

Як визначено ст. 111-5 ГПК України, у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

Згідно зі ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Невстановлення судами попередніх інстанцій відповідних фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спорів у справі, входять до предмету доказування, а отже підлягають обов'язковому дослідженню, і ненадання їм належної правової оцінки в сукупності є порушенням вимог ст. 43 ГПК України, що виключає можливість висновку суду касаційної інстанції про правильність застосування судами норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними фактичні обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, а також з урахуванням наведених вище процесуальних порушень, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин і надання їм належної правової оцінки в сукупності з врахуванням вищевикладених вказівок цієї постанови.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" Славкіної М.А. задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017 у справі № 910/23036/16 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіС.В. Владимиренко
О.А. Кролевець