ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Справа № 904/11297/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Нєсвєтової Н.М.,
Стратієнко Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал"
напостанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2017
у справігосподарського суду Дніпропетровської області №904/11297/16
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал",
доприватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна", фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
про стягнення 271 953,00грн.,
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - не з'явилися.

У С Т А Н О В И В:

05.12.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" звернулися до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна" та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 271 953,00грн. страхового відшкодування.

10.02.2017 рішенням господарського суду Дніпропетровської області (суддя Панна С.П.), залишеним без змін 23.05.2017 постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду (судді Березкіна О.В., Дармін М.О., Іванов О.Г.) у задоволенні позовних вимог відмовлено із посиланням на їх безпідставність.

У касаційній скарзі товариство з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" посилалися на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, просили судові акти скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій та вбачається із матеріалів справи, 05.06.2013 між ТОВ "Гетманглобал" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 було укладено договір управління майном, предметом якого є автомобілі, визначені у додатку № 1 до цього договору, серед яких автомобіль НОМЕР_1, 2012 року випуску.

10.06.2015 між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Саламандра - Україна" (страховик) та товариством з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) № 03.0004365, яким сторони передбачили страхування ризиків, в числі яких дорожньо-транспортна пригода (ДТП).

Об'єктом страхування згідно вказаного договору є транспортний засіб - HYUNDAI, д.н. НОМЕР_2, 2012 року випуску.

Відповідно до п.15.11.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту крім залізничного) №03.0004365 від 10.06.2015 страховик приймає рішення про виплату і складає страховий акт або відмовляє у виплаті страхового відшкодування з письмовим обґрунтуванням причин відмови протягом 15 робочих днів з моменту настання страхового випадку за умови подачі страхувальником пакету документів, передбачених розділом 13 договору.

Із матеріалів справи видно, що 03.03.2016 у місті Харкові на перехресті вул. Клочківська та вул. Ботанічна, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не обравши безпечної швидкості руху, здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюрний камінь, від чого автомобіль отримав механічні ушкодження та було завдано матеріальних збитків, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Суди встановили, що ОСОБА_5 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

04.03.2016 ТОВ "Гетманглобал" звернулися до ПАТ "Страхова компанія "Саламандра - Україна" із заявою про страхову виплату за вищевказаним страховим випадком. На підставі заяви останніх, оцінювачем ОСОБА_6 було складено Звіт з оцінки № 23/03/16, відповідно до якого розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Хюндай, д.н. НОМЕР_4 становить 268 409,39грн.

Звертаючись до відповідачів про стягнення 271 953, 00 грн., із яких: 244 757, 70 грн. страхової суми - з ПАТ "СК "Саламандра - Україна" та 27 195, 30 грн. франшизи з ФОП ОСОБА_4, позивач посилався на невиконання відповідачами 1, 2 умов вищезгаданих договорів №03.0004365 від 10.06.2015 та № ГЄ-01/13 від 05.06.2013 у частині виплати страхового відшкодування.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.8 Закону України "Про страхування" страховим ризиком є певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, а страховим випадком - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку (стаття 20 Закону).

Зміст наявної у матеріалах справи Постанови Дзержинського районного суду м. Харькова від 07.04.2016 свідчить, що ОСОБА_5 03.03.2016 року о 03 год.00 хв. у м. Харкові на перехресті вул. Клочківській та вул. Ботанічна, керуючи автомобілем НОМЕР_5 став учасником дорожньо-транспортної пригоди, після чого залишив місце події, чим порушив вимоги п.2.10(а) Правил дорожнього руху України: "Уразі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний - а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;", та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні".

У розділі 9 Договору №03.0004365 від 10.06.2015 сторони передбачили виключення зі страхових випадків та обмеження страхування.

Відповідно до п.9.1.3. розділу 9 вказаного договору страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок злочинних дій або бездіяльності страхувальника, його довірених осіб, за яких страхувальник відповідно до чинного законодавства несе відповідальність в тому числі - втеча з місця пригоди, відмова пройти медичний огляд для визначення стану сп'яніння водія.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходячи з установлених фактичних обставин справи, які свідчать порушення ОСОБА_5 вимог п.2.10(а) Правил дорожнього руху України, за що останнього було притягнуто до відповідальності згідно ст.122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дійшли підставного висновку, що збитки, про стягнення яких заявив позивач, не підлягають відшкодуванню як такі, що настали внаслідок протиправних дій / бездіяльності осіб, за яких страхувальник відповідно до чинного законодавства несе відповідальність, зокрема, факт втечі з місця пригоди, що підтверджується постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2016 у справі №638/3953/16-п, факт відмови проходження медичного огляду на стан сп'яніння, що підтверджується Довідкою №88821792 від 21.04.2016.

За змістом положень статті 988 ЦК України, статті 20 Закону України "Про страхування" обов'язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку.

Отже приписи наведених норм права нерозривно пов'язують момент виникнення обов'язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми із настанням страхового випадку. Настання ж події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є виключенням зі страхових випадків, не породжує обов'язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на положення статей 33, 34 ГПК України та фактичні обставини справи, висновок господарських судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні позову, видається правомірним і справедливим.

Згідно п.1 ч.1 ст.111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення коли визнає, що вони прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Гетманглобал" залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2017 у справі №904/11297/16 - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяН.М. Нєсвєтова
СуддяЛ.В. Стратієнко