ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Справа № 911/1797/17

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А.В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність від 15.03.2017 № 1319);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 02-31/181 від 23.05.2017 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства Фарлеп-Інвест, м. Київ

до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, м. Біла Церква

про стягнення 23 718,12 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПрАТ Фарлеп-Інвест звернулось в господарський суд Київської області із позовом до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення 23 718, 12 грн основної заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.06.2017 порушено провадження у справі № 911/1797/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Фарлеп-Інвест до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради про стягнення 23718,12 грн., і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 05.07.2017.

05.07.2017 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 16.08.2017 р.

16.08.2017 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав суду відзив б/н б/д, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову повністю, а також усні заперечення проти позову.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 86 про відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету, згідно п. 1.1. якого договір регламентує взаємовідносини сторін щодо відшкодування витрат за надання послуг звязку (надалі послуги звязку) пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, які здійснюються виконавцем відповідно до закону України „Про державний бюджет України на відповідний рік, постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року № 256 „Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 „Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги за видами пільг відповідних категорій громадян (надалі пільговики), визначених вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України.

Згідно п. 2.2.1. договору виконавець зобовязується здійснювати пільгове надання якісних послуг звязку громадянам, які мають право на відповідні пільги.

Пунктом 2.4.1. договору передбачено, що платник зобовязується в повному обсязі перераховувати виконавцю кошти для компенсації витрат по наданню послуг пільговим категоріям громадян.

Пунктом 3.1. договору визначено, що виконавець щомісяця до 5 числа, що настає за звітним, подає платнику на паперових та електронних носіях розрахунки та акти звіряння щодо вартості фактично нарахованих сум за надані послуги пільговикам у минулому місяці згідно з формою „2-пільга.

Відповідно до п. 3.2. договору платник на підставі розрахунків та актів звіряння за надані пільговикам послуги звязку перераховує виконавцю суми відшкодування витрат в межах виділених субвенцій з Державного бюджету України та в порядку і розмірах, передбачених кошторисом на поточний рік.

Пунктом 5.1. договору передбачено строк його дії, згідно якого даний договір набуває сили з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2015 р.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що у період з 01.11.2015 р. по 31.12.2016 р. позивачем було надано відповідним категоріям споживачів телекомунікаційні послуги на пільгових умовах на загальну суму 47 436, 24 грн, що підтверджується Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за грудень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за жовтень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за вересень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за серпень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за липень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за червень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за травень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за квітень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за березень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за лютий 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за січень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за грудень 2015 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за листопад 2015 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за листопад 2016 р., наявними у матеріалах справи.

Крім того, станом на 01.01.2017 р. відповідачем було лише частково профінансовано відшкодовано позивачу вищевказані витрати, понесені внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 23 718, 12 грн, що підтверджується Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за грудень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за жовтень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за вересень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за серпень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за липень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за червень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за травень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за квітень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за березень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за лютий 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за січень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за грудень 2015 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за листопад 2015 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за листопад 2016 р., наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із наданням телекомунікаційних послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України „Про телекомунікації, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 19 Закону України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються:

мінімальний розмір заробітної плати;

мінімальний розмір пенсії за віком;

неоподатковуваний мінімум доходів громадян;

величина порогу індексації грошових доходів громадян;

пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України „Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

У положеннях п. 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 1 ст. 15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; п. 18 ст. 61, п. 10 ст. 62, п. 17 ст. 63, п. 19 ст. 64 Закону України „Про жертви нацистських переслідувань; п. 11 ст. 20 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист; ч. 5 ст. 12 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України „Про охорону дитинства встановлені пільги з оплати за послуги звязку для окремих категорій осіб.

Згідно з ст. 2 Бюджетного кодексу України видатки бюджету це кошти, спрямовані на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом.

Положеннями ст. 30 цього ж кодексу визначено, що видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що повязані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 87 цього ж кодексу до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги.

У відповідності до підпункту „б пункту 4 статті 89 цього ж кодексу до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, державні програми соціального захисту.

За змістом статті 102 цього ж кодексу видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті „б пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256.

Пунктами 2, 3 Порядку передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно з п. 5 Порядку головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): зокрема, щодо пільг з послуг звязку.

З метою удосконалення обліку осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою, Кабінет Міністрів України постановою від 29 січня 2003 року № 117 затвердив Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги.

Згідно п. 3 Положення Управління праці та соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, структурні підрозділи з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (далі уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання інформації про осіб, які мають право на пільги та забезпечують її автоматизоване використання для контролю за відомостями, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою „1-пільга, в якій використовується індивідуальний ідентифікаційний номер пільговика у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обовязкових платежів; вносять до Реєстру відповідні уточнення у разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги; надають консультації пільговикам, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Пунктом 11 Положення визначено, що уповноважений орган щомісяця: 1) звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; 2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою „ 5-пільга та реєстр розрахунків згідно з формою „ 7-пільга; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою „ 3-пільга; 3) до 15 числа подає: фінансовим органам районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських рад акти звіряння розрахунків згідно з формою „ 3-пільга; Міністерству соціальної політики Автономної Республіки Крим, головним управлінням праці та соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій звіти згідно з формами „ 4-пільга та „ 6-пільга.

З огляду на викладене, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян при цьому, такі зобовязання виникають безпосередньо із вищевказаних законів України.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо відшкодування позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, не виконав і станом на 01.01.2017 р. його заборгованість перед позивачем по витратам, понесеним внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, складає 23 718, 12 грн, що підтверджується договором № 86 про відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету від 11.03.2014 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за грудень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за жовтень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за вересень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за серпень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за липень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за червень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за травень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за квітень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за березень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за лютий 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за січень 2016 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за грудень 2015 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за листопад 2015 р.; Розрахунком видатків на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг за листопад 2016 р.

Заперечення відповідача щодо того, що на даний момент у нього ще не виник обовязок по відшкодуванню позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, оскільки згідно закону України „Про державний бюджет України на 2016 р. видатки на відповідні цілі передбачені не були, є необґрунтованими, оскільки за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання через відсутність у нього необхідних коштів.

Отже, вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 23 718, 12 грн по витратам, понесеним внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, є законними і обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради (ідентифікаційний код 03193643) на користь Приватного акціонерного товариства Фарлеп-Інвест (ідентифікаційний код 19199961) 23 718 (двадцять три тисячі сімсот вісімнадцять) грн 12 (дванадцять) коп. заборгованості та судові витрати 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 (нуль) коп. судового збору.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

23 серпня 2017 р.