ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" серпня 2017 р.Справа № 916/1387/17

Позивач: Державне підприємство „Морський торговельний порт „Чорноморськ

Відповідач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області; Товариство з обмеженою відповідальністю „ТРАНС СЕРВІС

Про визнання недійсним договору оренди

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність №03 від 03.01.2017р., ОСОБА_2- довіреність №175 від 29.12.2016р.

Від відповідача: РВФДМУ по Одеській області : ОСОБА_3- довіреність №48 від 29.12.2016р. , ОСОБА_4- довіреність №49 від 29.12.2016р.

Від відповідача: ТОВ „ТРАНС СЕРВІС : ОСОБА_5- довіреність від 03.01.2016р.

В засіданні брали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність №03 від 03.01.2017р.

Від відповідача: РВФДМУ по Одеській області: ОСОБА_4- довіреність №49 від 29.12.2016р.

Від відповідача: ТОВ „ТРАНС СЕРВІС : ОСОБА_5- довіреність від 03.01.2016р.

Суть спору: Позивач, Державне підприємство „Морський торговельний порт „Чорноморськ (далі ДП „МТП „Чорноморськ), звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області (далі- РВФДМУ по Одеській області) та Товариства з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) „ТРАНС СЕРВІС про визнання недійсним договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27.01.2017р., укладеного між РВФДМУ по Одеській області та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС .

Представники позивача позовну заяву підтримують, наполягають на її задоволенні.

Відповідач- РВФДМУ по Одеській області проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач- ТОВ „ТРАНС СЕРВІС проти позову заперечує з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін , суд встановив:

27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС (Орендар) був укладений ОСОБА_6 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: відкриті складські майданчики (№№ІІ,ІІІ) площею 453,70 кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул..Сухолиманська, 32, що обліковується на балансі ДМ „МТП „Чорноморськ (Балансоутримувач). Зазначене майно є частиною будівлі складу №8 з адміністративними приміщеннями , навісом, рампою та складським майданчиком, загальною площею 23 928,00 кв.м, що належить Державі в особі Міністерства інфраструктури України на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно , виданого Реєстраційною службою Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 17.08.2015р. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.06.2015р. Майно передається в оренду з метою проведення вантажних операцій, обслуговування та зберігання вантажів (інше використання нерухомого майна).

Позивач у справі вважає, що даний ОСОБА_6 має бути визнаний судом недійсним, адже, його укладено з порушенням процедури, передбаченої ч.3 ст.9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна, п..п.2.4,4.5 Методичних рекомендацій щодо розгляду та надання висновків про умови договорів оренди державного майна підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерством інфраструктури України, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.09.2011р. №393. Зокрема, позивач зазначив, що згідно листа Міністерства інфраструктури України від 01.04.2016р. за №3314/16/10-16 укладання даного Договору було погоджено Міністерством за умови включення до Договору , зокрема, пунктів щодо: - зобовязання орендаря протягом місяця підписати з орендодавцем за участю балансоутримувача акт приймання-передачі; - права балансоутримувача вимагати розірвання договору оренди за умови, якщо орендар: не забезпечив ефективне використання майна; користується майном не за призначенням; передав орендоване майно у користування іншій особі; не сплачує або несвоєчасно сплачує орендну плату; не застрахував орендоване майно; не приступив до проведення капітального ремонту орендованого майна, якщо такий обовязок на нього покладено; недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження майна; перешкоджає у проведенні перевірки використання, збереження майна; не підписує акт приймання-передачі; - внесення змін до умов договору оренди за взаємною згодою сторін, балансоутримувача та органу, уповноваженого управляти державним майном.

Позивач зазначає, що в порушення вимог Міністерства та п.4.5 Методичних рекомендацій щодо розгляду та надання висновків про умови договорів оренди державного майна підприємств, установ та організацій , що належать до сфери управління Міністерством інфраструктури України проект Договору не погоджувався з ДП „МТП „Чорноморськ та акт приймання-передачі підписано без участі балансоутримувача.

Крім того, позивач вважає , що з огляду на положення ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення прав та обовязків. Водночас, ДП „МТП „Чорноморськ не є стороною за Договором, який містить права та обовязки Порту, що суперечить вимогам чинного законодавства України, адже, відповідно до ст..629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За таких обставин, позивач вважає, що наявні підстави для визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, укладеного 27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС (Орендар), на підставі ст..215, ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України, адже зазначений правочин суперечить Цивільному кодексу України, Закону України „Про оренду державного та комунального майна, Методичним рекомендаціям щодо розгляду та надання висновків про умови договорів оренди державного майна підприємств, установ та організацій , що належать до сфери управління Міністерством інфраструктури України, моральним засадам суспільства.

Відповідач - РВФДМУ по Одеській області проти позову заперечує , посилаючись на те, що оспорюваний позивачем ОСОБА_6 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС (Орендар) було укладено відповідно до умов ст..9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна , який є спеціальним для укладання договорів оренди державного та комунального майна та з урахуванням Типового договору індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності , затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000р. №1774, зареєстрованого у Мінюсті 21.12.2000р. за №931/5152.

Відповідач зазначає, що зазначені нормативні акти не встановлюють участі балансоутримувача в укладанні або погодженні договору оренди.

Оспорюваний ОСОБА_6 було укладено за погодженням органу управління, а саме: Міністерства інфраструктури України (лист від 01.04.2016р. за №3314/16/10-16, у якому Міністерство поставило за умову , що договір має повністю відповідати Типовому договору індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, що і було дотримано сторонами за Договором.

Посилання позивача у справі на Методичні рекомендації щодо розгляду та надання висновків про умови договорів оренди державного майна підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерством інфраструктури України відповідач вважає безпідставним, адже даний акт не регулює процедуру укладання договорів оренди державного майна.

Відповідач також звернув увагу суду на те, що ДП „МТП „Чорноморськ не заперечувало проти передачі в оренду ТОВ „ТРАНС СЕРВІС майна, що знаходиться на балансі порту, а саме: відкритих складських майданчиків (№№ІІ,ІІІ) площею 453,70 кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул.Сухолиманська, 32.

З урахуванням зазначеного, РВФДМУ по Одеській області вважає, що при укладанні Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС (Орендар), не було допущено порушення норм чинного законодавства України , у звязку з чим відсутні підстави для визнання цього Договору недійсним.

Відповідач - ТОВ „ТРАНС СЕРВІС проти позову заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_6 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС (Орендар) був укладений у повній відповідності до порядку, передбаченого ст.9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна та з урахуванням ст..10 зазначеного Закону щодо відповідності істотних умов договору Типовому договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності , що затверджений наказом Фонду державного майна України №1774 від 23.08.2000р., зареєстрований у Мінюсті 21.12.2000р. за №931/5152.

Відповідач зазначає, що ані зазначені норми законодавства, ані положення Типового договору не містять положень щодо участі балансоутримувача в підписанні (укладанні) договору оренди або його погодженні. Пункти 2.1, 2.4 Типового договору визначають, що акт приймання-передавання майна підписується сторонами договору, а обовязок щодо складання акту приймання-передавання покладається на Орендодавця.

Відповідач також зазначив, що ОСОБА_6 укладався за погодженням з Міністерством інфраструктури України, на підставі наданих ДП „МТП „Чорноморськ довідки від 29.10.2015р. за №828/02.8-18, копії техпаспорту та виписки балансоутримувача з ЄДРПОУ. У зазначеній довідці ДП „МТП „Чорноморськ чітко зазначило , що не заперечує проти укладання строком на 10 років договору оренди з ТОВ „ТРАНС СЕРВІС з метою обслуговування вантажних операцій. Згідно із Протоколом комісії з розгляду питань стосовно розпорядження майном Міністерством інфраструктури України від 21.03.2016р. №11/16, начальник відділу майнових відносин ДП „Іллічівський морський торговельний порт (попередня назва позивача) ОСОБА_7 доповів про доцільність укладання договору оренди державного нерухомого майна (складські майданчики ІІ, ІІІ складу №8 з навісом та рампою , адміністративні приміщення , площею 453,70 кв.м, за адресою: Одеська обл.., м.Чорноморськ, вул.Сухолиманська, 32. ) строком на 10 років, з ТОВ „Транс-Сервіс. На думку відповідача, вказані обставини свідчать, то те, що позивач не тільки не заперечував, а й сприяв укладанню договору оренди.

Крім того, ТОВ „ТРАНС СЕРВІС зазначило, що воно належним чином виконує умови Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27 січня 2017р.: своєчасно та у повному обсязі перераховує орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним; протягом 15 днів з моменту укладання Договору застрахувало обєкт оренди на весь термін дії Договору на суму не менше, ніж його вартість за висновком про вартість на користь балансоутримувача, та надало орендодавцю та балансоутримувачу копії страхового полісу і платіжного доручення тощо.

Розглянув матеріали справи, на підставі норм чинного законодавства України, суд доходить до такого висновку:

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. При цьому, відповідно до ст..1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

У п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними ( із змінами та доповненнями) зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів , позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області (Орендодавець) та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС (Орендар) був укладений ОСОБА_6 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, згідно якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: відкриті складські майданчики (№№ІІ,ІІІ) площею 453,70 кв.м, за адресою: Одеська обл.., м.Чорноморськ, вул..Сухолиманська, 32 , що обліковується на балансі ДМ „МТП „Чорноморськ (Балансоутримувач) . Зазначене майно є частиною будівлі складу №8 з адміністративними приміщеннями , навісом, рампою та складським майданчиком, загальною площею 23 928,00 кв.м, що належить Державі в особі Міністерства інфраструктури України на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно , виданого Реєстраційною службою Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області 17.08.2015р. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.06.2015р. Майно передається в оренду з метою проведення вантажних операцій, обслуговування та зберігання вантажів (інше використання нерухомого майна).

Порядок укладення договорів оренди державного майна викладено в ст..9 Закону України „Про оренду державного та комунального майна , відповідно до якої , зокрема, у разі надходження до орендодавця заяви про оренду цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу, нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), орендодавець, за умови відсутності заборони на передачу майна в оренду, у п'ятиденний строк після дати реєстрації заяви надсилає копії матеріалів органу, уповноваженому управляти відповідним майном. Орган, уповноважений управляти державним майном, розглядає подані йому матеріали і протягом п'ятнадцяти днів після їх надходження надсилає орендодавцеві висновки про умови договору оренди або про відмову в укладенні договору оренди. Якщо орендодавець не одержав у встановлений термін висновків органу, уповноваженого управляти державним майном, дозволу, відмови чи пропозицій від органу, уповноваженого управляти відповідним майном, укласти договір оренди нерухомого майна з бюджетною установою, організацією, висновків органу Антимонопольного комітету України, укладення договору оренди вважається з цими органами погодженим.

За матеріалами, своїм листом від 29.10.2015р. за №828/02.8-18 на адресу РВФДМУ по Одеській області „Щодо укладання договору оренди між ТОВ „Транс-Сервіс та РВФДМУ по Одеській області ДП „ Іллічівський морський торговельний порт (попередня назва позивача) не заперечувало проти укладання строком на 10 років договору оренди ТОВ „ТРАНС СЕРВІС нерухомого майна, що знаходиться на балансі порту, а саме: відкритих складських майданчиків (№№ІІ,ІІІ) площею 453,70 кв.м, за адресою: Одеська обл., м.Чорноморськ, вул..Сухолиманська, 32.

Крім того, представник Порту начальник відділу майнових відносин ДП „ Іллічівський морський торговельний порт ОСОБА_7 був присутнім на засіданні комісії з розгляду питань стосовно розпорядження майном Міністерством інфраструктури України , що відбулося 21.03.2016р. ( протокол №11/16) , де доповів про доцільність укладання договору оренди державного нерухомого майна (складські майданчики ІІ, ІІІ складу №8 з навісом та рампою , адміністративні приміщення , площею 453,70 кв.м, за адресою: Одеська обл.., м.Чорноморськ, вул.Сухолиманська, 32. ) строком на 10 років, з ТОВ „Транс-Сервіс.

На думку суду, зазначені обставини свідчать про те, що позивач не тільки не заперечував, а й сприяв укладанню договору оренди.

Позивач у справі у якості обгрунтування позову посилається на положення ч.ч.1,3 ст..626 Цивільного кодексу України, відповідно до яких договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків; договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. На думку позивача, з цього випливає, що якщо договором передбачено права та обовязки балансоутримувача, він також має бути стороною за договором.

На думку суду, така позиція позивача не є беззаперечною, адже, за приписами ст.627. Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.. 628 цього ж Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, включення до договору певних умов є правом сторін за договором. З урахуванням зазначеного, включення до договору деяких положень, які стосуються балансоутримувача, зокрема, щодо перерахування на його користь Орендарем 30% встановленого розміру орендної плати, нарахування балансоутримувачем амортизаційних відрахувань та використання їх балансоутримувачем на повне відновлення орендованих основних фондів, внесення Орендарем на рахунок балансоутримувача авансового платежу, та зобовязання Орендаря відшкодувати балансоутримувачу збитки , у випадку порушення зобовязання зі сплати орендної плати , забезпечення балансоутримувачу доступу до обєкта оренди, зобовязання Орендаря застрахувати обєкт оренди на користь балансоутримувача та надати балансоутримувачу копію страхового полісу, надання балансоутримувачу інформації щодо перерахування орендної плати , проведення звіряння взаєморозрахунків на вимогу балансоутримувача, повернення обєкта оренди балансоутримувачу у разі припинення договору оренди , повідомлення балансоутримувача про зміну назви Орендаря , рахунку, номеру телефону, взагалі стосується прав та обовязків Орендаря. Включення до умов договору обовязку балансоутримувача брати участь у передачі обєкта оренди Орендарю, не вчиняти дій, які б перешкоджали Орендарю користуватися обєктом оренди, здійснення контролю за здійснення Орендарем поліпшень обєкта оренди , а також прав балансоутримувача щодо контролю виконання умов договору щодо використання обєкту оренди , ініціативи щодо внесення змін до умов Договору, також не свідчить про те, що балансоутримувач обовязково має бути стороною за цим договором, адже, зазначені права та обовязки є загальними, не регулюють конкретні правовідносини між балансоутримувачем та Орендарем. Крім того, законодавець не передбачив обовязкового укладання тристороннього договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності .

Зокрема, відповідно до положень ч.2 ст.10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна. Типовий договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, затверджений наказом Фонду державного майна України від 23 серпня 2000 р. N 1774 (у редакції наказу Фонду державного майна України від 9 серпня 2007 р. N 1329), зареєстрований в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2000 р. за N 931/5152 ( із змінами і доповненнями ) є двостороннім, хоча також містить положення, що стосуються прав та обовязків балансоутримувача.

За таких обставин, на думку суду, доцільним є, у випадку необхідності, укладання окремого договору між Орендарем та балансоутримучем, яким можуть бути врегульовані певні правовідносини щодо орендованого індивідуально визначеного державного майна .

За таких обставин, на думку суду, відсутні правові підстави для визнання недійсним Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 27 січня 2017р. між РВФДМУ по Одеській області та ТОВ „ТРАНС СЕРВІС.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з матеріалів справи, на думку суду, позовні вимоги ДП „МТП „Чорноморськ є не обгрунтованими, не підтверджені матеріалами справи, у звязку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного підприємства «Морський торговельний порт «Чорноморськ» - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28 серпня 2017 р.

Суддя Н.В. Рога