РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.09.2017Справа №910/14095/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ»
простягнення 102 580,15 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

позивача:Кондратюк В.В.;
відповідача:Плюта Р.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/14095/16 за позовом Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» (надалі - ПрАТ «Корпорація «Аверс») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ» (надалі - ТОВ «ТЕЛЕСВІТ») про стягнення 102 580,15 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.03.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017, позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 102 580,15 грн. заборгованості з орендної плати.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.07.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 06.03.2017 скасовано, а справу № 910/14095/16 передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 05-23/2180 від 26.07.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2017 справу № 910/14095/16 передано на розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.07.2017 справу прийнято до свого провадження суддею Босим В.П. та призначено до розгляду на 21.08.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.08.2017 розгляд справи відкладено на 04.09.2017, у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, 18.08.2017 через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову з підстав того, що орендні платежі за заявлений період вже були сплачені, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між ТОВ «Телесвіт» (орендар) та ВАТ «Корпорація «Аверс» (орендодавець) укладено договір оренди (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування: місця для розміщення телекомунікаційного обладнання, перелік якого зазначено в додатку № 1, який є невід'ємною частиною договору; будинкові телевізійні мережі та телекомунікаційне обладнання позивача, перелік яких зазначено в додатку № 2, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору передача орендодавцем орнендарю в користування місць для розміщення телекомунікаційного обладнання, зазначених в додатках № 1 і у будинкових телевізійних мереж та телекомунікаційного обладнання, зазначених в додатку № 2 (далі - об'єкт оренди) оформлюється актом приймання-передачі, який складається в двох примірниках - по одному для кожної сторони, підписується уповноваженими представниками сторін. Підписи яких скріплюються печатками сторін.

Так, 01.01.2014 за актом приймання-передачі об'єкта оренди згідно Договору позивач передав, а відповідач прийняв в користування на умовах договору об'єкт оренди.

Згідно п. 2.6 Договору в день закінчення строку користування об'єктом оренди за даним договором або в день дострокового розірвання даного договору орендар зобов'язаний забрати своє телекомунікаційне обладнання (телекомунікаційні вузли) з місць його розташування та повернути об'єкт оренди позивачу з оформленням відповідного акту приймання-передачі, обов'язок складання якого лежить на орендареві.

Пунктом 3.1 Договору сторони обумовили, що орендар зобов'язаний сплачувати орендодавцю плату за користування об'єктом оренди, яка називається «Орендною платою» в сумі 60 000,00 грн., в тому числі ПДВ в сумі 10 000,00 грн. за один місяць.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що орендна плата за даним договором сплачується орендарем щомісячно, до 5 числа поточного місяця без надання йому рахунків орендодавцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок орендодавця.

Згідно п. 10.1. Договору даний договір набирає чинності з 01.01.2014 та діє до 31.12.2014.

01.11.2014 між ТОВ «Телесвіт» та ВАТ «Корпорація «Аверс» укладено угоду про дострокове розірвання договору оренди від 01.01.2014 (далі - Угода), умовами якої визначено, що сторони дійшли згоди достроково розірвати договір з 01.11.2014.

Відповідно до п.п. 2, 3 Угоди заборгованість відповідача по орендній платі становить 360 000,00 грн., заборгованість відповідача по компенсації вартості спожитої електроенергії становить 42 046,20 грн.

Відповідно до п. 4 Угоди у зв'язку з укладенням даної угоди з ініціативи відповідача, останній відповідно до п. 6.4 Договору зобов'язується, крім коштів зазначених у п.п. 2, 3 даної угоди сплатити позивачу подвійну орендну плату в сумі 120 000,00 грн.

Пунктом 5 Угоди визначено, що дана угода набирає чинності з моменту надходження на рахунок позивача усіх коштів зазначених в п.п. 2, 3, 4 даної угоди. Сплата частини коштів не тягне набрання чинності даної угоди.

На виконання умов Угоди відповідачем було сплачено позивачу 522 046,20 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 28251 від 22.12.2014.

Таким чином, як і встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 31.08.2015 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 у справі № 910/16060/15, що набрали законної сили, Угода набрала чинності з 22.12.2014 та з цієї дати у відповідача виник обов'язок повернути об'єкт оренди за Договором.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що обов'язок повернути об'єкт оренди відповідачем виник з 22.12.2014, а до цього часу договір був чинним, за відповідачем зберігався обов'язок виконання умов договору, зокрема - в частині внесення орендної плати.

Так, позивачем виставлено та направлено відповідачу Рахунок-фактуру № СФ-0000069 від 22.04.2016, який передбачає сплату орендної плати за листопад та грудень 2014 року на загальну суму 102 580,15 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з наявністю у відповідача, на думку позивача, заборгованості зі сплати орендної плати за Договором за період з 01.11.2014 (наступний день після дати, по яку відповідачем було сплачено орендну плату) по 21.12.2014 (останній день дії договору).

Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В постанові Вищого господарського суду України від 19.07.2017 у даній справі було звернуто увагу на те, що судами попередніх інстанцій не надано правової оцінки Акту № ОУ-0000189 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2014, пункту 4 Угоди, а також платіжному дорученню № 28251 від 22.12.2014 відповідно до якого призначення платежу включає орендну плату.

Статтею 11112 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Судом з'ясовано, що платіжним дорученням № 28251 від 22.12.2014 відповідачем сплачено на користь позивача 522 046,20 грн., а згідно призначення платежу цього доручення - сплачено орендну плату та компенсацію вартості спожитої енергії згідно додаткової угоди б/н від 01.11.2014 до Договору б/н від 01.01.2014.

Тобто, виконуючи умови Угоди відповідачем сплачено кошти зазначені в п.п. 2, 3 та 4 цієї угоди, а саме: 360 000,00 грн. - заборгованість по орендній платі, 42 046,20 грн. - заборгованість по компенсації вартості спожитої електроенергії та 120 000,00 грн. - подвійної орендної плати, у зв'язку з укладенням Угоди з ініціативи орендаря відповідно до п. 6.4 Договору.

Згідно з п. 6.4 Договору у випадку дострокового розірвання цього договору з ініціативи орендаря останній зобов'язаний на вимогу орендодавця сплатити штраф в розмірі трьохкратного розміру орендної плати за один місяць.

Таким чином, в розділі 6 Договору (Відповідальність і вирішення спорів за договором), в пункті 6.4, сторони дійшли згоди про відповідальність за дострокове розірвання договору з ініціативи орендаря у вигляді штрафу, який складає трьохкратний розмір із орендної плати за один місяць.

Суд звертає увагу, що вимагати сплати штрафу за умови дострокового розірвання Договору з ініціативи орендаря відповідно до п. 6.4 є правом орендодавця.

Таким правом орендодавець скористався, що знайшло своє відображення у п. 4 Угоди, відповідно до якого орендар зобов'язався сплатити подвійну орендну плату в сумі 120 000,00 грн. відповідно до п. 6.4 Договору.

Саме посилання на п. 6.4 Договору дає підстави вважати, що передбачена пунктом 4 Угоди відповідальність орендаря за розірвання Договору з його ініціативи, полягає у сплаті штрафу, як визначено основним зобов'язанням (Договором), який в свою чергу в Угоді конкретизовано та вказано, як подвійна орендна плата.

Таким чином, зазначена відповідальність полягає у сплаті орендної плати за два місяці (подвійна орендна плата), а враховуючи, що умови Угоди передбачали сплату заборгованості з орендної плати до 01.11.2014, то за листопад та грудень 2014 року.

Як вже зазначалось судом, платіжним дорученням № 28251 від 22.12.2014 відповідачем сплачено позивачу кошти зазначені в п.п. 2, 3 та 4 цієї угоди, а саме: 360 000,00 грн. - заборгованість по орендній платі до 01.11.2014, 42 046,20 грн. - заборгованість по компенсації вартості спожитої електроенергії та 120 000,00 грн. - штрафу, у вигляді подвійної орендної плати, тобто за листопад та грудень 2014 року.

Крім того, зазначене підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом № ОУ-0000189 від 31.12.2014, який містить посилання на компенсацію орендної плати за листопад та грудень 2014 року та відповідно до якого сторони претензій одна до одної не мають.

Більш того, даний акт стосується компенсації орендної плати за листопад та грудень 2014 року, тобто сплаченого за платіжним дорученням № 28251 від 22.12.2014 штрафу (подвійної орендної плати).

Підсумовуючи зазначене, суд звертає увагу на те, що 120 000,00 грн., які входять до платіжного доручення № 28251 від 22.12.2014, сплачені як відповідальність (штраф) за дострокове розірвання Договору з ініціативи орендаря і не пов'язані з орендною платою за користування об'єктом оренди.

Тоді як, позивач заявляє позовні вимоги зі сплати орендної плати за користування об'єктом оренди, доказів сплати якої відповідачем не надано.

Крім того, заперечення відповідача та його посилання на те, що заявлена сума орендної плати сплачена платіжним дорученням № 28251 від 22.12.2014 спростовується викладеними вище обставинами та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача орендної плати за період з 01.01.2014 по 21.12.2014 на підставі Договору у розмірі 102 580,15 грн. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «ТЕЛЕСВІТ» на користь ПрАТ «Корпорація «Аверс» орендної плати за Договором за період з 01.11.2014 по 21.12.2014 у розмірі 102 580,15 грн.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, а відтак, враховуючи повне задоволення позовних вимог, на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕСВІТ» (02094, м. Київ, вул. Магнітогорська, будинок 1, 3 поверх; ідентифікаційний код 33103969) на користь Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс» (43000, Волинська обл., м. Луцьк, проспект Соборності, будинок 28; ідентифікаційний код 13345692) заборгованості у розмірі 102 580 (сто дві тисячі п'ятсот вісімдесят) грн. 15 коп., судовий збір у розмірі 1 538 (одна тисяча п'ятсот тридцять вісім) грн. 70 коп. та судовий збір сплачений за розгляд апеляційної скарги у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.09.2017.

Суддя В.П. Босий