ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р.Справа № 916/1303/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1303/17:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛАБА";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Р.О.С.А."

про зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю „АЛАБА (далі Позивач) звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю „Р.О.С.А (далі Відповідач) із позовом про зняття арешту з майна - нежитлових будівль та споруд, що знаходяться за адресою Одеська область, м. Одеса, вул. Мельницька, будинок 29, накладеного ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.10.2013 р. про забезпечення позову у справі № 916/2763/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Біконо до товариства з обмеженою відповідальністю „Р.О.С.А. про стягнення 138983,75 грн., з тих підстав, що Позивач у даній справі є Іпотекодержателем вказаного майна, яке є предметом іпотеки та наразі виник факт невиконання кредитних зобовязань та позивачем виставлено вимогу до ТОВ „Р.О.С.А. про настання іпотечного випадку.

Наявність арешту майна, яке є предметом іпотеки, позбавляє позивача звернути стягнення на вказано майно.

Відповідач з вимогами не згоден, відзив на позов не надав.

За клопотанням позивача строк вирішення спору продовжений на 15 днів до 22 серпня 2017 р. за правилами ст. 69 ГПК України.

В засіданні суду 21 серпня 2017р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, Господарський суд встановив наступне.

04 серпня 2009 року між ПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «Товари народного вжитку» (надалі «Боржник 1») було укладено Генеральну кредитну угоду № 026/1-2009/840, в рамках якої між ІПАТ «БАНК КАМБІО» та ТОВ «Товари народного вжитку» уклав додатково: 1) Кредитний договір № 026/1-2009/840/2 від 07 вересня 2009 року; 2) Кредитний договір № 026/1-2009/840/3 від 10 вересня 2009 року. Крім цього, 21 грудня 2009 року між ПАТ «БАНК «КАМБІО» та ТОВ («Укрпромкомплект» (надалі - «Боржник 2») було укладено Кредитний договір № 050/1-2009/980.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за вище вказаними Кредитними договорами між TOB «Р.О.С.А.» та ПАТ «БАНК КАМБІО» був укладений договір іпотеки, посвідчений 06.08.2009р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрований в реєстрі за №832.

17 травня 2017р. в процесі продажу майна ПАТ «БАНК КАМБІО» в процедурі його Ліквідації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб згідно Закону України «Про систему Гарантування вкладів фізичних осіб» з публічних торгів було реалізовано право вимоги за Генеральною кредитною угодою № 026/1-2009/840 від 04.08.2009 р. (надалі - Угода) та кредитними договорами № 026/1-2009/840/2 від 07.09.2009 р. (надалі - Кредитний договір № 1) та № 026/1- Ј009/840/3 від 10.09.2009 р. (надалі - Кредитний договір № 2) укладеними в межах вказаної угоди з усіма змінами, додатками та доповненнями, а також за договором іпотеки, посвідченим 06.08.2009р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, зареєстрованим в реєстрі за №832.

В результаті проведених правочинів ТОВ «АЛАБА», стало НОВИМ КРЕДИТОРОМ, яке прийняло права вимоги за вище вказаними кредитними договорами договором іпотеки, що підтверджується:

Протоколом електронних торгів № ГФ-УФ-2017-04-11-000203-с;

Платіжними дорученнями №, № від 17.05.2017р.

Договором № 01 про відступлення права вимоги від 17.05.2017 р., укладеним між ПАТ „БАНК КАМБІО та ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» з усіма додатками, доповненнями до нього;

Договором комісії №40 від 24.04.2017р. укладеним між ТОВ «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ» та ГОВ «АЛАБА»;

Актом прийому-передачі Права Вимоги від 17.05.2017р.;

Звітом комісіонера від 17.05.2017р.

Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 17.05.2017p.

між ПАТ «БАНК КАМБЮ» та TOB «ФК «МОРГАН КЕПІТАЛ»;

Інфодовідкою з Держреєстру речових прав №87320221;

Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 17.05.2017р., між ТОВ «ФК«МОРГАН КЕПІТАЛ» та ТОВ «АЛАБА»;

Інфодовідкою з Держреєстру речових прав №87328401;

З ОСОБА_2 довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 87328401 Позивачу стало відомо, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.10.2013 р. про забезпечення позову у справі № 916/2763/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Біконо до товариства з обмеженою відповідальністю „Р.О.С.А. про стягнення 138983,75 грн. в порядку ст.ст. 66,67 ГПК України накладено арешт на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою Одеська область, м. Одеса, вул. Мельницька, будинок 29.

Вказано майно є предметом іпотеки.

Згідно Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким Іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. з Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені неювимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Також відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином Позивач, як Іпотекодержатель вказаного нерухомого майна, а саме нежитлових та споруд, які знаходяться за адресою: Одеська область, місто Одеса, вулиця Мельницька, буд. 29, загальною площею 8556,5 кв.м., та складаються з адміністративно-побутового корпусулу літ. «А», виробничого корпусу літ. "Б, складів літ. "В", літ. "X", літ. "Ш", навісів літ. "О", літ. "Ч", вимощення літ. "І", огорожі №1-8, має першочергове право на звернення стягнення на Предмет іпотеки в разі порушення основного зобовязання, відповідно до умов договору Іпотеки.

Наразі виникнув факт невиконання кредитних зобовязань та Позивачем виставлено вимогу до TOB «Р.О.С.А.» (іпотекодавця) про настання іпотечного випадку.

Позивач зазначає, що станом на сьогодні звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на заставне нерухоме майно не виявляється можливим, оскільки, відподно до законодавства, що регулює нотаріальні/реєстраційні процедури, майно на яке має бути стягнення має бути вільним відносно наявності будь-яких арештів чи обмежень.

Позивач зазначає, що вказана ухвала Господарського суду Одеської області від 15.10.2013 р у справі №916/2763/13 порушує його права як іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет Іпотеки вказане майно.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, суд прийшов до висновку про відмову у позові за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як випливає зі змісту вимог позивач просить зняти арешт з майна, яке є предметом іпотеки за договором за яким він є Іпотекодержателем вказаного майна.

Наявність арешту майна, яке є предметом іпотеки, позбавляє його звернути стягнення на вказано майно.

Питання зняття арешту, тобто скасування забезпечення позову, за ст. 68 ГПК України, вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Способи захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів, цивільних прав та інтересів судом визначені ст. 15 ЦК України та ст. 20 ГК України.

За ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів.

Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом:

- визнання наявності або відсутності прав;

- визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

- відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання;

- припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

- присудження до виконання обов'язку в натурі;

- відшкодування збитків;

- застосування штрафних санкцій;

- застосування оперативно-господарських санкцій;

- застосування адміністративно-господарських санкцій;

- установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

- іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

З приведеного випливає передбачені законом способи захисту прав та законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів та зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вимога позивача про зняття арешту з вказаного майна не є способом захисту її прав встановленим законом та взагалі не є вимогою позовного провадження, так як така вимога може заявлятись лише в порядку ст. 68 ГПК України в порядку вирішення судом питання про скасування забезпечення позову

При цьому суд зазначає, що позивач, протягом строку розгляду справи, в порядку ст.ст. 22,33 ГПК України не зазначив інший спосіб, що встановлений договором або законом для захисту свого права та інтересу та в порядку ст. 68 ГПК України не звертався до Господарського суду для вирішення питання про скасування забезпечення позову.

За п. 3 ОСОБА_2 Вищого Господарського Суду України від 13.08.2008р. N 01-8/482 „Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року - у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 13.07.2004р. N 10/732, викладалася правова позиція, згідно з якою, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав, суд повинен відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

За ст. 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Виходячи з наведеного, вказана правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові Верховного Суду України від 13.07.2004р. N 10/732, є обовязковою для Господарського суду при розгляді даної справи та має враховуватися ним при її застосуванні.

Аналізуючи наведене суд дійшов до висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способом захисту прав і тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28 серпня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук