ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р.Справа № 916/1561/17

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ім. Довженка

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська транспортно-експедиторська компанія

про стягнення 180000грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №549-юр від 26.09.2016р.

від відповідача: не з`явився

В судовому засіданні 31.08.2017р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності №549-юр від 26.09.2016р.

від відповідача: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ТОВ „Українська транспортно-експедиторська компанія на користь ТОВ „Агрофірма „ім. Довженка 180 000грн. попередньої оплати.

Позивач позовні вимоги підтримує, подав заяву про уточнення змісту позовних вимог від 16.08.2017р. за вх.№17856/17, в їх обґрунтування зазначає, що між ТОВ „Агрофірма „ім.Довженка та ТОВ „Українська транспортно-експедиторська компанія був укладений договір транспортного експедирування №58/02-13 від 18.02.2013р., відповідно до якого відповідач зобовязався надавати позивачу послуги з експедирування вантажів залізничним транспортом, а позивач їх оплачувати. На підставі вказаного договору відповідачем протягом 2013-2015р.р. надано послуг з транспортного експедирування вантажів позивача на суму 5356508,78грн., тоді як позивачем оплачено 5831192,02грн., що більше за вартість фактично наданих послуг на 474684,24грн. Частково відповідачем повернуто переплату в сумі 294684,24грн., у звязку з чим у нього утворився обовязок по поверненню переплати в сумі 180000грн., яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач в судові засідання не зявлявся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, у звязку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Клопотання позивача від 18.08.2017р. за вх.№2-4388/17 про проведення судових засідань по справі в режимі відеоконференції судом задоволено ухвалою від 18.08.2017р.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

18.02.2013р. між ТОВ „Українська транспортно-експедиторська компанія (експедитор) та ТОВ „Агрофірма „ім. Довженка (клієнт) було укладено договір транспортного експедирування №58/02-13, відповідно до умов якого експедитор від свого імені, але за рахунок клієнта, зобовязується виконувати послуги по експедируванню вантажів залізничним транспортом у відповідності з погодженими сторонами цього договору замовленнями клієнта, а клієнт зобовязується прийняти та оплатити надані експедитором послуги на умовах цього договору та виплатити йому винагороду. Вартість послуг по експедируванню вантажу вказана у додатку №1 до цього договору (п.п.1.1., 1.4. договору).

Відповідно до умов п.п.2.1.1., 2.1.1.1., 2.1.1.2. договору №58/02-13 від 18.02.2013р. процес надання експедитором послуг по організації перевезень вантажів клієнта залізничним транспортом в рамках цього договору здійснюється у наступному порядку: клієнт направляє на адресу експедитора письмове доручення (замовлення) у довільній формі на конкретне перевезення вантажів за допомогою електронного звязку із вказанням запланованої дати відвантаження, кількості вагонів, станції призначення; експедитор здійснює проработку поручень (замовлень) на перевезення та протягом 2-х днів з моменту їх отримання, підтверджує або відмовляє клієнту в наданні послуг, про що повідомляє клієнта за допомогою електронного/факсимільного звязку/рекомендованим листом.

Згідно умов п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору №58/02-13 від 18.02.2013р. розрахунки між сторонами за цим договором здійснюються за безготівковим розрахунком в національній валюті України - гривні. Ціна та вартість послуг по договору встановлюється Протоколом погодження. За результатами роботи за місяць експедитор надсилає клієнту 2 екземпляри акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаних зі своєї сторони. Оплата клієнтом вартості транспортних послуг, організованих експедитором, здійснюється на умовах відстрочки платежу на протязі 10 календарних днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт та виставлення рахунка експедитором.

02.11.2015р. шляхом укладення додаткової угоди №2 сторони виклали п.3.3. договору №58/02-13 від 18.02.2013р. у наступній редакції: „За результатами роботи за місяць експедитор надсилає клієнту 2 екземпляри акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), підписаних зі свого боку. Оплата клієнтом вартості транспортних послуг, організованих експедитором, здійснюється на умовах 100% передоплати та на підставі виставленого рахунку експедитором. Рахунок виставляється згідно замовлення клієнта..

Відповідно до п.6.2. договору №58/02-13 від 18.02.2013р., якщо спори та суперечки, вказані у п.6.1. цього договору, не будуть врегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється наступним чином: спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10 000дол.США (з врахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимоги) по основній сумі зобовязань, вирішуються у господарських судах України (у відповідності з діючим законодавством України); спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10 000дол.США (з врахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимоги) по основній сумі зобовязань, вирішуються в Регіональному Третейському суді України при Асоціації „Регіональна правова група (у відповідності з регламентом суду), рішення якого є кінцевим та обовязковим для сторін та підлягає виконанню сторонами у строки, вказані в рішенні суду.

При цьому, згідно додаткової угоди №1 від 03.12.2014р. до договору №58/02-13 від 18.02.2013р. строк його дії сторонами встановлено до 31.12.2015р. та в матеріалах справи докази продовження його дії відсутні, з огляду на що право вимоги по поверненню переплати виникло 01.01.2016р. оскільки подальше надання послуг не відбувалось. Таким чином, з огляду на те, що 01.01.2016р. (за даними офіційної Інтернет сторінки НБУ https://bank.gov.ua/control/uk/curmetal/currency/search?formType=searchFormDate&time_step=daily&date=01.01.2016&outer=table&execute=%D0%92%D0%B8%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D0%B0%D1%82%D0%B8) діяв курс долару США за 31.12.2015р., який становив 2400.0667 грн., то гранична сума для вирішення підсудності спору згідно п.6.2. договору №58/02-13 від 18.02.2013р. складала 240006,67грн. (що еквівалентно 10 000дол.США). Одночасно, станом на 01.01.2016р. сума переплати становила 474684,24грн., отже, вона станом на дату виникнення вимоги перевищувала ліміт у 10 000дол.США, та у звязку із її частковою оплатою у період з 02.2016р. по 01.2017р. зменшилась до суми 180 000дол.США. За викладених обставин, у відповідності до умов п.6.2. договору №58/02-13 від 18.02.2013р. даний спір підсудний Господарському суду Одеської області.

Також, до договору №58/02-13 від 18.02.2013р. сторонами було підписано протоколи погодження цін №1 від 18.02.2013р., №2 від 18.02.2013р., №3 від 18.02.2013р., №4 від 01.12.2013р., №5 від 15.07.2015р., №6 від 01.09.2015р.

На виконання умов договору №58/02-13 від 18.02.2013р. відповідач надав позивачу послуги з транспортного експедирування на загальну суму 5356508,78грн., про що сторонами складено та підписано акти №1/02-АФ-Д, 2/02-АФ-Д від 28.02.2013р., №3/02-АФ-Д від 01.04.2013р., №1/04-АФ-Д від 30.04.2013р., №1/05-АФ-Д від 31.05.2013р., №1/03-АФ-Д від 31.03.2013р., №1/06-АФ-Д від 30.06.2013р., №№2/07-АФ-Д, 1/07-АФ-Д від 31.07.2013р., №1/10-АФ-Д від 31.10.2013р., №1/11-АФ-Д від 30.11.2013р., №1/02-АФ-Д від 01.02.2014р., №2/02-АФ-Д від 28.02.2014р., №1/05-Д від 31.05.2014р., №1/08-Д від 31.08.2014р., №1/11-Д від 30.11.2014р., №1/02-Д від 28.02.2015р., №2/07-Д від 31.07.2015р., №01/07-Д від 31.07.2015р., №01/08-Д від 31.08.2016р., №01/09-Д від 30.09.2015р., №01/10-Д від 04.10.2015р., №02/10-Д від 11.10.2016р. , №04/10-Д від 20.10.20156р., №06/10-Д від 31.10.2016р., №03/10-Д від 11.10.2015р., №05/10-Д від 20.10.2015р., №02/11-Д від 10.11.2015р., №03/11-Д від 20.11.2015р., №04/11-Д від 20.11.2015р., №05/11-Д від 30.11.2015р., №01/11-Д від 10.11.2015р., №03/12-Д від 31.12.2015р., №01/12-Д від 10.12.2015р., №02/12-Д від 20.12.2015р.

На підставі виставлених відповідачем рахунків №70 від 18.02.2013р., №75 від 25.02.2013р., №89 від 12.03.2013р., №127 від 10.04.2013р., №135 від 17.04.2013р., №174 від 08.05.2013р., №216 від 31.05.2013р., №221 від 03.06.2013р., №247 від 14.06.2013р., №246 від 14.06.2013р., №258 від 19.06.2013р., №265 від 25.06.2013р., №266 від 25.06.2013р., №309 від 16.07.2013р., №602 від 06.12.2013р., №207 від 23.07.2014р., №216 від 29.07.2015р., №309 від 28.09.2015р., №№314, 315, 316 від 30.09.2015р., №363 від 29.10.2015р., №367 від 30.10.2015р., №395 від 19.11.2015р., позивач згідно платіжних доручень №№С8-14032, С8-14032 від 05.08.2015р., №02-991 від 20.02.2013р., №02-1570 від 26.02.2013р., №02-2890 від 11.04.2013р., №02-3201 від 08.05.2013р., №02-3214 від 14.05.2013р., №01-4069 від 31.05.2013р., №01-4087 від 04.06.2013р., №01-4346 від 14.06.2013р., №01-4345 від 14.06.2013р., №01-4439 від 20.06.2013р., №01-5503 від 26.06.2013р., №02-5871 від 18.07.2013р., №01-4796 від 27.06.2013р., №02-13228 від 10.12.2013р., №С8-12972 від 27.07.2015р., №С8-19762 від 01.10.2015р., №С8-19898 від 01.10.2015р., №С8-20167 від 06.10.2015р., №С8-20846 від 08.10.2015р., №С8-20850 від 08.10.2015р., №С8-23768 від 03.11.2015р., №С8-25799 від 24.11.2015р., №С8-24305 від 10.11.2015р., №С8-24425 від 10.11.2015р., що також підтверджується банківськими виписками Полтавської обласної дирекції ПАТ „ОСОБА_2 Аваль за період з 01.01.2013р. по 07.06.2017р., АТ „ОСОБА_2 Аваль за період з 22.04.2014р. по 07.06.2017р., сплатив вартість послуг на загальну суму 5831192,02грн.

Згідно акту звіряння розрахунків станом на 29.02.2016р. сума переплати на користь відповідача складала 200 000 грн.

28.09.2016р., на що вказують опис вкладення у цінний лист від 28.09.2016р., фіскальний чек №00006 від 28.09.2016р. позивачем відповідачу надіслано претензію №526/1-юр. від 09.09.2016р. про повернення суми переплати, яку отримано відповідачем 07.10.2016р., тобто, обовязок повернути суму переплати виник у відповідача 15.10.2016р.

Подана позивачем банківська виписка АТ „ОСОБА_2 банк Аваль у м. Києві за період з 22.04.2014р. по 07.06.2017р. вказує на часткове повернення відповідачем суми переплати в розмірі 294684,24грн.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані стороною докази та викладену нею правову позицію, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з ТОВ „Українська транспортно-експедиторська компанія 180000грн. попередньої оплати правомірними, обґрунтованими, такими, що відповідають дійсним обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Відповідно до п.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (п.1 ст. 903 Цивільного Кодексу України).

Згідно ч.ч1, 3 ст.929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

За положеннями ч.1 ст.931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Положеннями ч.1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.ч.1 ст.610, ч.ч.1, 2, 3 ст.612 ЦК України).

Отже, як судом встановлено вище, мало місце надання відповідачем позивачу послуг з транспортного експедирування вантажів за договором №58/02-13 від 18.02.2013р. на загальну суму 5356508,78грн., на що вказують складені та підписані сторонами акти, вказані послуги було оплачено позивачем у сумі 5831192,02грн., що перевищувало вартість наданих послуг на 474684,24грн. Частково відповідачем повернуто переплату в сумі 294684,24грн., у звязку з чим неповернутою залишалася сума 180 000грн., яка і підлягає стягненню судом з відповідача.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача, внаслідок чого стягненню з відповідача підлягають 180 000 грн. попередньої оплати.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судовий збір, сплачений позивачем за розгляд даного позову в сумі 2700грн., підлягає відшкодуванню платнику за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ім.Довженка повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Українська транспортно-експедиторська компанія (65101, м. Одеса, вул. Інглезі,2 А, код 36610695) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „ім. Довженка (38030, Полтавська область, Шишацький район, с. Яреськи, вул. Козацький шлях, 29, код 03770394) 180 000 (сто вісімдесят тисяч) грн. попередньої оплати, 2700 (дві тисячі сімсот) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Накази видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 01 вересня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук