ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" серпня 2017 р.Справа № 916/1518/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 04.07.2017р.;

від відповідача : не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1518/17:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІМЕКС-ІНВЕСТ";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТАРТА ТРЕЙДИНГ";

про стягнення 165000 грн., -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тімекс- Інвест» (далі Позивач) звернулось до товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Трейдинг» (далі Відповідач) із позовом про стягнення коштів посилаючись на наявність у відповідача боргу за договором суборенди, право вимоги по якому позивач набув згідно договору відступлення права вимоги №11 від 01.02.2017 р.

З підстав ст. ст. 525, 526 ЦК України просить позов задовольнити.

Відповідач в засідання суду не зявився був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (поштові повідомлення з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою у справі)

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленум Вищого Господарського Суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, - 3.9.1. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В засідання суду 28.08.2017р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 листопада 2015 року між ТОВ «Компанія «Галичина Цукор» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «Колістар» (далі - Відповідач ) був укладений Договір суборенди № 01/11-15КГЦ-К (далі - Договір суборенди), за яким Відповідач прийняв в строкове платне користування на умовах Суборенди Тепловози (локомотиви) в кількості З (трьох) штук терміном до 30 червня 2016 року.

За актом приймання передачі від 01 листопада 2015 року до Договору суборенди Відповідач прийняв в строкове платне користування на умовах суборенди вказані Тепловози.

01 лютого 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тімекс- Інвест» (далі Позивач, Новий кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Галичина Цукор» був укладений договір відступлення права вимоги №11, за яким, згідно п.1.1 Договору, Первісний кредитор відступив Новому кредиторові право вимоги за Договором суборенди

За п. 1.3 Договору відступлення права вимоги № 11 сторони договору встановили, що до нового кредитора переходить право вимагати (замість «Первісного кредитора») від Боржника належного та реального виконання наступних обовязків: «повернення заборгованості за основним зобовязанням в сумі 165000 грн.

За п. 1.4 Договору відступлення права вимоги № 11 до Нового кредитора переходять усі без винятку права та обовязки Первісного кредитора за Основним зобовязанням.

Повідомленням про відступлення права вимоги № 08/02-17/11 від 08.02.2017року. Відповідач (Боржник) повідомлений про зміну кредитора.

Станом на сьогоднішній день заборгованість Відповідача становить 165000 грн.

Заявлену вимогу про повернення боргу за Договором суборенди відповідач залишив без уваги.

З відомостей, які містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату звернення до суду позивач дізнався, що ТОВ «Колістар» перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю «Астарта Трейдинг» та зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин. на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

В порядку ст. 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та випливає з матеріалів справи, укладені сторонами у справі вказані договори суборенди та відступлення права вимоги є чинними так як доказів змін їх умов, оспорювання їх, визнання повністю або частково недійсними відповідачем не надано.

За вказаним договором суборенди за відповідачем рахується заборгованість право на стягнення якої позивач отримав за договором відступлення права вимоги.

Зворотнього відповідач, в порядку ст. 33 ГПК України, не довів. Доказів сплати не надав.

Таким чином, з огляду на вищенаведене суд вважає, що вимоги позивача підтверджуються наявними у справі доказами, є обгрунтованими, законними і тому підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астарта Трейдинг» (, Одеська обл., місто Одеса, вул. Чорноморського Козацтва 66/2, 65003,) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тімекс-Інвест» (, адреса: пров. Лабораторний, буд. 1, секція 3 та 4, кім.702, м. Київ, 01133) 165000 грн. (сто шістдесят пять тисяч) гривень основної заборгованості та 2475 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят пять) гривень судового збору.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 04 вересня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук