КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" серпня 2017 р. Справа№ 910/8295/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Дикунської С.Я.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача: Купрієнко В.С. адвокат;

від відповідача: Жила М.І. за довіреністю від 02.08.2016;

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017

у справі № 910/8295/17 (суддя Р.Б. Сташків)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Навігатор-Інвест"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 76287,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №910/8295/17 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №910/8295/17 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким в позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Навігатор-Інвест" відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" у справі №910/8295/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Зеленіна В.О., Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2017 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.08.2017.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.08.2017 у зв'язку з перебуванням суддів Чорногуза М.Г. та Зеленіна В.О. у відпустці, сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Дикунської С.Я., Кропивної Л.В.

Через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного Господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання 23.08.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №910/8295/17 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким в позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Навігатор-Інвест" відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити рішення першої інстанції без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди). Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦК України установчим документом акціонерного товариства є його статут.

Учасники товариства мають право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів (ст. 10 Закону України "Про господарські товариства").

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про депозитарну систему України" (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в бездокументарній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах депонента в депозитарній установі.

Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

Позивач є акціонером Відповідача, що підтверджується залученими до позову обмеженими виписками про стан рахунку в цінних паперах, наданих депозитарною установою, станом на 20.10.2014 та 03.08.2015.

Статтею 41 Закону України "Про господарські товариства" встановлено, що вищим органом акціонерного товариства є загальні збори товариства, до компетенції яких належить, зокрема, затвердження порядку розподілу прибутку, строку та порядку виплати частки прибутку (дивідендів).

Відповідно до пункту 6.20 Статуту Відповідача рішення про виплату дивідендів приймається загальними зборами Відповідача, і відповідно до підпункту 14 пункту 9.1.6 Статуту Відповідача до виключної компетенції загальних зборів також відноситься затвердження розміру річних дивідендів.

10.10.2014 відбулися позачергові загальні збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом позачергових загальних зборів акціонерів №22 від 10.10.2014, на яких було прийнято рішення про виплату дивідендів за 2011-2013 роки, а саме (пункт 9):

- за 2011 рік суму ,30 грн., що складає 99,99% чистого прибутку, вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 40,23 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014; виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015; перерахування дивідендів іншим акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства";

- за 2012 рік суму ,30 грн., що складає 99,98 % чистого прибутку, вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 26,33 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014; виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015; перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства";

- за 2013 рік суму 189799785 грн., що складає 99,95 % чистого прибутку, вирішено направити на виплату дивідендів акціонерам; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 3,50 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 20.10.2014; виплату дивідендів вирішено здійснити у строк з 20.10.2014 по 10.04.2015; перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

22.07.2015 відбулися загальні збори акціонерів Відповідача, оформлені протоколом загальних зборів акціонерів № 23 від 22.07.2015, на яких було прийнято рішення про виплату дивідендів за 2014 рік, а саме (п. 9):

- за 2014 рік направити на виплату дивідендів акціонерам 100% або максимально наближений до 100%, але не менший ніж 99,9 % розмір чистого прибутку Товариства за 2014 рік за даними річної фінансової звітності, підтвердженої аудиторським висновком; розмір дивідендів, що припадає на одну акцію, становить 23,32 грн.; встановлено дату складання перелік осіб, що мають право на отримання дивідендів - 03.08.2015; виплату дивідендів здійснити у строк з 03.08.2015 по 03.10.2015; перерахування дивідендів акціонерам, крім НАК "Нафтогаз України", вирішено здійснити відповідно до частини 5 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" дивіденд - частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 указаного Закону у редакції, чинній на момент прийняття загальними зборами вищеописаних рішень та виникнення у Відповідача обов'язку здійснити виплату - закінчення вставлених рішеннями строків, 10.04.2015 та 03.10.2015 відповідно, для виплати дивідендів товариство в порядку, встановленому законодавством про депозитарну систему України, перераховує дивіденди Центральному депозитарію цінних паперів на рахунок, відкритий у Розрахунковому центрі з обслуговування договорів на фінансових ринках для зарахування на рахунки депозитарних установ та депозитаріїв-кореспондентів для їх подальшого переказу депозитарними установами на рахунки депонентів або сплати депонентам іншим способом, передбаченим договором, а також для їх подальшого переказу депозитаріями-кореспондентами особам, які мають права на отримання доходів та інших виплат відповідно до законодавства іншої країни.

Доказів, що Відповідачем було виплачено належну Позивачу суму дивідендів у строки, встановлені вищеописаними рішеннями загальних зборів, та у порядку, передбаченому указаною редакцією ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства", чинною на момент виникнення спірних правовідносин, Відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" та ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства", отримання дивідендів - це право учасника.

Обов'язки ж учасника визначені у ст. 11 Закону України "Про господарські товариства" та ст. 29 Закону України "Про акціонерні товариства", і серед них відсутній обов'язок акціонера висувати до емітента письмову вимогу щодо отримання нарахованих дивідендів, тому посилання Відповідача на відсутність у нього виникнення обов'язку перерахувати дивіденди, оскільки Позивач до нього не звертався, судом відхиляються.

Крім того, відповідно до ст. 537 ЦК України, боржник має право виконати свій обов'язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі:

1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов'язання;

2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку;

3) відсутності представника недієздатного кредитора.

Отже, крім встановленої вищевказаними рішеннями загальних зборів та ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" порядку виплати, Відповідач міг виконати свій обов'язок внесенням належних до виплати грошових коштів (дивідендів) у депозит нотаріуса, чого однак Відповідачем також зроблено не було.

При цьому, судом враховано, що захист цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України повинен відбуватися у встановленому договором або законом порядку, і станом на момент звернення Позивача до суду редакція до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" змінила редакцію та звучить таким чином, що акціонерне товариство в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, здійснює виплату дивідендів через депозитарну систему України або безпосередньо акціонерам.

Відтак, Позивач за законом на власний вибір вправі вимагати виплати дивідендів безпосередньо на свою користь.

Заперечення Відповідача, що вищеописаними рішеннями загальних зборів акціонерів було встановлено чіткий проміжок у часі, протягом якого Позивач повинен був реалізувати своє право на отримання дивідендів, але він його не реалізував, тому наразі права вимагати виплати дивідендів не має, судом відхиляються, оскільки вищеописаними нормами законів права Позивача так, як посилається Відповідач, не звужуються і не обмежуються.

Натомість відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відтак, зобов'язання Відповідача з виплати дивідендів за спірний період наразі не є припиненими.

Посилання Відповідача на судову практику у спорах про стягнення дивідендів (рішення місцевого суду, апеляції та касації) судом відхиляються, оскільки норми ГПК України не передбачають застосування прецедентів, а під визначені ст. 35 ГПК України умови, щодо встановлення наданими Відповідачем судовими рішенням обставин, які не потребують доведення, то надані судові рішення не підпадають.

Відповідач кількість акцій по яким слід виплатити дивіденди, та обрахований Позивачем розмір дивідендів не спростував.

Розрахунок заборгованості з виплати дивідендів на підставі вищеописаних рішень загальних зборів судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; розмір заборгованості є доведеним залученими до справи доказами, та зокрема, вищеописаними виписками по рахункам з цінних паперів та рішеннями загальних зборів, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлені рішеннями загальних зборів строки дивіденди Позивачу не виплатив, і обґрунтованих підстав такої невиплати спірної суми дивідендів не довів, натомість у наданому відзиві невиплату дивідендів фактично підтвердив.

Наявність у Відповідача заборгованості з виплати дивідендів у сумі 55460 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно указаних вище норм закону доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована.

Позивач заявляє до стягнення частину указаної заборгованості в розмірі 51855,10 грн.

Відповідачем не спростовано наявність у нього обов'язку виплатити Позивачу дивіденди в сумі 51855,10 грн.

Виконання сторонами вимог податкового законодавства не є предметом даного спору, тому оцінка доводам та запереченням сторін у цій частині судом не надається.

Відтак, з огляду на все наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості з виплати дивідендів у сумі 51855,10 грн. визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 13 січня 2015 р. у справі N 6-3019цс15.

Прийняття рішення про виплату дивідендів є виконанням товариством свого корпоративного обов'язку з розподілу отриманого товариством прибутку, зокрема, між акціонерами на частини (дивіденди), які виплачуються акціонерам з розрахунку на одну належну акцію певного типу та/або класу, та оскільки ч. 1 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" імперативно встановлює, що товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами, то зобов'язання з виплати дивідендів після прийняття товариством відповідного рішення є грошовим зобов'язанням.

Отже, невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25 лютого 2016 року N 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин".

Посилання Відповідача на судову практику у спорах про стягнення дивідендів з одночасним заявленням до стягнення санкцій за ст. 625 ЦК України (рішення місцевого суду, апеляції та касації) судом відхиляються, оскільки норми ГПК України не передбачають застосування прецедентів, а під визначені ст. 35 ГПК України умови, щодо встановлення наданими Відповідачем судовими рішенням обставин, які не потребують доведення, то надані судові рішення не підпадають.

З огляду на наведене судом відхиляються заперечення Відповідача та суд застосовує статтю 625 ЦК України до даних правовідносин.

Розрахунок втрат від інфляції (21110,21 грн.) та 3% річних (3322грн.) судом також перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним (зокрема, оскільки розраховані Позивачем санкції не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом), а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також відсутністю їх спростування з боку Відповідача.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Статтями 32, 33 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №910/8295/17.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №910/8295/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 у справі №910/8295/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8295/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді С.Я. Дикунська

Л.В. Кропивна