ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа № 914/1413/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948»

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2017 в частині вжиття заходів забезпечення позову

у справі № 914/1413/17

за позовом Приватного підприємства «Берлин Престижбуд», м. Львів

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948», м. Львів

про стягнення 1587436,01 грн., з яких: 1541200,01 грн. основної заборгованості, 46236,00 грн. пені,

представники сторін:

- від позивача ОСОБА_3

- від відповідача ОСОБА_4

Права та обовязки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України, представникам розяснено. Заяв про відвід складу суду не поступало.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.07.2017 у справі №914/1413/17 (суддя Цікало А.І.), вжито заходи до забезпечення позову накладено арешт на кошти, що знаходяться на рахунках ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (далі ТзОВ), у межах ціни позову в розмірі 1587436,01 грн; в задоволення решти вимог заяви відмовлено.

Вживаючи заходи до забезпечення позову, місцевий господарський суд встановив, що відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов»язань, зокрема, щодо оплати вартості виконаних робіт у передбачені договором строки, що є підставою вважати, що відповідач може вчиняти дії щодо ухилення від виконання судового рішення, у разі задоволення позову, шляхом виведенням коштів з рахунків та/або реалізації майна, що в свою чергу призведе до утруднення виконання рішення у даній справі або зробить неможливим виконання такого рішення.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, ТзОВ «Свемон-Захід 1948» оскаржило його в апеляційному порядку. У своїй апеляційній скарзі скаржник (відповідач) зазначив, що вжиті судом заходи до забезпечення позову спрямовані на обмеження і унеможливлення господарської діяльності відповідача, що призводить до незворотних наслідків. Крім цього, оскаржувана ухвала має статус виконавчого документа, а тому повинна відповідати вимогам ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження», однак, така видана з порушенням форми виконавчого документа.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зокрема, наголосив на тому, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу в повній відповідності з нормами матеріального та процесуального права, з достовірно встановленими обставинами справи та належно оціненими доказами. Стосовно доводів скаржника, зазначив, що за наявності невиконаного зобов'язання перед позивачем та існування значної суми заборгованості, існує обґрунтований ризик, що позивач може бути позбавлений права отримати належні йому кошти у випадку позитивного вирішення спору внаслідок умисного ухилення відповідача від сплати заборгованості. Крім цього, зазначає, що вжиття заходів до забезпечення позову жодним чином не перешкоджає здійсненню господарської діяльності та не зачіпає інтересів третіх осіб.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

11 липня 2017 року до господарського суду надійшла позовна заява Приватного підприємства «Берлин Престижбуд» до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» про стягнення 1587436 грн. 01 коп. (з яких: 1541200,01 грн. основна заборгованість; 46236,00 грн. пеня). Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» ухиляється від виконання свого договірного обовязку щодо оплати вартості виконаних робіт, які виконані у передбаченому договором строк та прийняті замовником без будь-яких застережень, що підтверджується відповідними довідками про вартість виконаних будівельних робіт та актами приймання виконаних будівельних робіт, а також підписано акт звірки по договору, чим підтверджено заборгованість за договором.

У заяві про вжиття заходів забезпечення позову, позивач наголошує на тому, що сума заборгованості ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» перед Приватним підприємством «Берлин Престижбуд» становить 1587436 грн. 01 коп. (ціна позову у даній справі) та є значною; згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що розмір статутного капіталу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» становить лише 5000,00 грн., що значно менше ніж ціна позову у даній справі (витяг від 01.07.2017 р. № НОМЕР_1) .

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України передбачено, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Відповідно до ч. 2 та ч.3 вказаної статті, про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (відповідач) ухиляється від виконання своїх договірних зобовязань, зокрема щодо оплати вартості виконаних робіт у передбачені договором строки, тому наявні достатні підстави вважати, що відповідач може вчиняти дії щодо ухилення від виконання судового рішення, у разі задоволення позову, шляхом виведенням коштів з рахунків та/або реалізації майна, що в свою чергу призведе до утруднення виконання рішення у даній справі або зробить неможливим виконання такого рішення. Обраний позивачем спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, оскільки позивач просив накласти арешт на майно та кошти відповідача у межах суми, яка відповідає ціні позову. Відтак, за наявності невиконаного зобовязання перед позивачем та існування судового спору з цього приводу, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів до забезпечення позову може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, а тому підставно задоволив заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківських рахунках та належать відповідачу в межах ціни позову.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали, як такої, що прийнята відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 13.07.2017 у справі №914/1413/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя Л.С. Данко