ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р.Справа № 916/1255/17

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Аганіні В.Ю.

за участю представників сторін :

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 16.03.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю №03-16/23 від 01.12.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/1255/17:

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"; в особі, якою є Ізмаїльська філія Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація Ізмаїльського морського порту);

до відповідача: Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт";

про стягнення 4915,72 грн., -

в с т а н о в и в :

Державне підприємство „Адміністрація морський портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства „Адміністрація морський портів України (далі Позивач) звернулось до Державного підприємства "Ізмаїльський морський торговельний порт" (далі Відповідач) із позовом про стягнення 3891,78 грн. основного боргу, 652,34 грн. пені, 70,63 грн. відсотків річних та 300,97 грн. індексаційних нарахувань, посилаючись на те, що відповідачем, який є портовим оператором, були здійснено вантажні операції з перевалки вугілля марки «Т» в обсязі 1926,350 тонн через причал № 14 морського порту Ізмаїл, що знаходиться в господарському віданні Позивача.

Позивач отримав від відповідача лист з інформацією про намір переміщення партії транзитного вантажу на складські площі через причал №14 на виробничу ділянку в районі 85 км р. ОСОБА_1. Позивач зазначає, що Використання причалу на користь ДІЇ «АМПУ» наразі, в порушення умов чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, відповідачем не оплачено.

З підстав викладеного та ст.ст. 173, 180, 193, 216 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 901,903 Цивільного кодексу України, позивач просить позов задовольнити.

Відповідач з вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позові.

В засіданні суду оголошувались перерви з 26.06.2017р. по 17.07.2017р., з 17.07.2017р. по 24.07.2017р. та з 24.07.2017р. по 14.08.2017р. за правилами ст. 77 ГПК України.

В засіданні суду 14 серпня 2017р. за правилами ст. 85 ГПК України оголошено вступна та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представників сторін, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання га інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Судом встановлено наступне.

Відповідач є портовим оператором. З 17.08.2016р. по 19.08.2016р. ним були здійснені вантажні операції з перевалки вугілля марки «Т» в обсязі 1926,350 тонн (надалі - вантаж) через причал № 14 морського порту Ізмаїл, що знаходиться в господарському віданні державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі - ДП «АіМПУ.

При цьому 17.08.2016р. Позивачем було отримано лист ДП «ІЗМ МТП» №47-10/427 з інформацією про намір переміщення партії транзитного вантажу на складські площі через причал №14 на виробничу ділянку в районі 85 км р. ОСОБА_1. Використання причалу на користь ДІЇ «АМПУ» наразі, в порушення умов чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, не оплачено.

Так відповідно до ст. 19 Закону України «Про морські порти України» (надалі - Закон), у морських портах надаються послуги з обслуговування суден, здійснення операцій з вантажами, у тому числі проведення вантажно-розвантажувальних робіт, послуги з обслуговування пасажирів та інші послуги, передбачені законодавством.

Відповідно до ст. 21 Закону, тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту субєктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між субєктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

Відповідно до п.п. "г" п. 2 Повноважень центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 року № 1548), постанови Кабінету Міністрів України від 03 червня 2013 року № 405 «Про затвердження переліку спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб'єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню», Міністерством інфраструктури України було затверджено Тарифи на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України (Наказ № 541 від 18.12.2015, надалі - Тарифи).

Відповідно до п. 2 розділу 1 Тарифів на послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні Адміністрації морських портів України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 18.12.2015 №541 (надалі - Тарифи), сплата за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України (за групами морських портів), здійснюється портовим оператором за ставками за ці послуги, визначеними додатком 2 до цих Тарифів, державному підприємству «Адміністрація морських портів України».

Відповідно п.З розділу 1 Тарифів, розрахунок вартості послуг із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється за кількість вантажу, яка пройшла через причал у процесі навантаження або вивантаження на борт або з борту судна або плавучої споруди, із залученням засобів, що перебувають у власності або використовуються портовим оператором для виконання навантажувально-розвантажувальних робіт і які розміщено у межах причалу або над причалом (конвеєри, трубопроводи).

Відповідно до п. 1 розділу 2 Тарифів, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, здійснюється при виконанні портовим оператором навантажувально-розвантажувальних робіт із використанням причалу в межах його паспортних характеристик (довжини та ширини).

Відповідно до п. 2 Розділу 2 Тарифів, для застосування ставок за ці послуги необхідно визначити номер вантажу відповідно до груп вантажів згідно з Тарифно-статистичною номенклатурою вантажів (надалі - ТСНВ), наведених в додатку 3 до цих Тарифів.

Віднесення вантажу до групи вантажів здійснюється за назвою вантажу, вказаною у коносаментах, вантажних маніфестах або інших документах, виданих морським або річковим перевізником, відповідно до груп ТСНВ.

Якщо вантажі перевозяться навалом, для застосування ставок за ці послуги враховуються відомості вказані в коносаментах, вантажних маніфестах або інших документах, виданих морським або річковим перевізником.

Відповідно до п. З розділу 2 Тарифів, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу портового оператора до причалу, що перебуває у господарському віданні адміністрації морських портів України, згідно Тарифів, здійснюється шляхом множення кількості вантажу, за яку здійснюється нарахування плати, визначеної у одиницях виміру згідно з пунктом 1 розділу II, на ставку за ці послуги для відповідного вантажу, визначену відповідно до пункту 2 розділу II.

Кількість вантажу, для нарахування плати, визначається за документами, зокрема кількість визначається за даними коносаментів, вантажних маніфестів або інших документів, виданих морським або річковим перевізником як доказ прийняття на борт судна або плавучої споруди для перевезення.

Для розрахунку плати при вивезенні вантажу, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів морем застосовуються ставки за ці послуги, чинні на дату коносаментів або інших документів, виданих морським або річковим перевізником, а при ввезенні вантажів, завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів морем застосовуються ставки за ці послуги, чинні на дату оформлення генерального акта, актів-повідомлень, оформлених за підсумками вивантаження з борту судна або плавучої споруди у морському порту.

Ставки за ці послуги застосовуються з коефіцієнтом 0,5 для справляння плати при переробці вантажів, а також завантажених та порожніх універсальних і спеціалізованих контейнерів, що переміщуються транзитом через митну територію України.

30.12.2015 р. між сторонами у справі укладено Договір №36-П-ІЗФ-15/219/1 -Р про забезпечення доступу Портового оператора до причалів (далі - Договір).

Згідно п. 1.1. ОСОБА_3, Адміністрація (ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії) зобов'язується надати послугу із забезпечення доступу Портового оператора (ДП «ІЗМ МТП») до причалів, що перебувають у господарському віданні Адміністрації, а Портовий оператор зобовязується сплатити Адміністрації за надану Послугу.

Згідно п. 2.1.1. ОСОБА_3, Адміністрація зобовязана не перешкоджати Портовому оператору у доступі до Причалів, зазначених в п.1.1. ОСОБА_3.

Згідно п. 2.1.2. ОСОБА_3, Адміністрація зобовязана не втручатися у господарську діяльність Портового оператора, якщо останній дотримується умов цього ОСОБА_3.

Згідно п. 2.3.1. ОСОБА_3, портовий оператор зобовязаний забезпечити планування та складання графіку обробки суден відповідно до Зводу звичаїв морського порту Ізмаїл.

Згідно п. 2.3.9. ОСОБА_3, портовий оператор зобов'язаний здійснювати оплату за забезпечення доступу до причалів в порядку та на умовах визначених цим ОСОБА_3 та чинним законодавством України.

Згідно п. 3.1. ОСОБА_3, нарахування плати за послуги із забезпечення доступу Портового оператору до причалів, що перебувають у господарському віданні Адміністрації, здійснюється за державними регульованими тарифами відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п. 3.5. ОСОБА_3, Акт наданих послуг складається на підставі наданих Портовим оператором коносаментів, маніфестів, генеральних актів та актів- повідомлень, тощо.

Згідно п. 6.1. ОСОБА_3, сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за цим ОСОБА_3.

Проаналізувавши розділ 3 ОСОБА_3, зміст якого сторонами не змінювався, суд прийшов до висновку, що підставою для розрахунку між сторонам по договору та у справі є складений сторонами (підписаний ) акт наданих послуг.

Як свідчать матеріали справи, зазначений у п. 3.5. ОСОБА_3 наданих послуг сторонами не складався. Відтак, підстав для нарахування відповідачеві сум за здійснені вантажні операції немає.

При цьому суд зазначає, що за п.1.1 вказаного ОСОБА_3 Позивач (Адміністрація (ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії) зобов'язується надати послугу із забезпечення доступу Портового оператора Відповідача (ДП «ІЗМ МТП») до причалів: 4, 5, 6, 7, 8, 12, 13, 14, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, що перебувають у господарському віданні Адміністрації, а Портовий оператор зобовязується сплатити Адміністрації за надану Послугу.

Тобто, вказаним пунктом договору передбачено обовязок Позивача надати Відповідачеві послугу по доступу до вказаних причалів у т.ч і № 14.

Відповідач не заперечуючи користування ним 14-м причалом для здійснення вантажних операцій зазначає, що вказані у розділі 3 ОСОБА_3 акти наданих послуг, які є підставою для розрахунку, сторонами не складались. Отже, і підстав для нарахування відповідачеві плати за перевалку вантажу, немає.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19 серпня 2017 р.

Суддя М.І. Никифорчук