КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2017 р. Справа№ 911/3960/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Зеленіна В.О.

при секретарі:Цукарєвій Г.В.

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_2 особисто;

від відповідача:Чернюк В.В. за дов. №13-11-4343 від 19.06.2017;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2017

у справі №911/3960/16 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ «Надра"

про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкову Ірину Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі до 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_2 за строковим договором банківського вкладу "Новий ПУ "Базовий+" від 05.03.2014 року №1862081 у доларах США, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (свідоцтво учасника Фонду № 089 від 02.11.2012 року) в особі представника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова Віталія Михайловича, що діє на підставі довіреності №13-11-3339 від 14.03.2013 року та ОСОБА_2 (ІНН НОМЕР_1).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Пашкіної С.А. та Зеленіна В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 поновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято вказану апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 16.08.2017.

Від позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі, у яких він підтримав вимоги апеляційної скарги.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли письмові пояснення у справі, у яких останній підтримав доводи відповідача, викладені у відзиві, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Від позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі, у яких він підтримав вимоги апеляційної скарги.

В судовому засіданні 16.08.2017 оголошено перерву до 30.08.2017.

Від позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі, у яких він підтримав вимоги та доводи, викладені в апеляційній скарзі та в попередніх письмових поясненнях.

В судове засідання 30.08.2017 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що постановою Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 ПАТ «КБ «Надра» було віднесено до категорії неплатоспроможних. В подальшому на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05.06.2015 №113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05.03.2014 між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «КБ «Надра» укладено договір №1862081 сторокового банківського вкладу без поповнення у доларах США. Сума вкладу за умовами Договору складала 18000 доларів США. Проте після початку процедури ліквідації в ПАТ «КБ «Надра» позивачеві було відмовлено у видачі вкладу з тих підстав, що він не включений до Реєстру вкладників на отримання коштів за вкладами. З огляду на наведене позивач просив суд визнати протиправною (незаконною) дії (бездіяльність) уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» в частині не включення його до переліку вкладників ПАТ «КБ «Надра» за Договором, зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкову Ірину Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до укладеного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у прийнятті позовної заяви ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни про визнання неправомірною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Відмовляючи у прийнятті позовної заяви, суд виходив з того, що позов подано до Господарського суду міста Києва фізичною особою ОСОБА_2 та враховуючи те, що даний спір не пов'язаний з реалізацією корпоративних прав, позивач не є суб'єктом підприємницької діяльності, тобто склад учасників даного спору не відповідає статті 1 ГПК України, враховуючи, що Закон України «Про банки і банківську діяльність» не містить положень і правил підвідомчості спорів, що виникають між фізичною особою кредитором банківської установи та банком, дійшов висновку, що дана заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №911/3960/16 задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 у справі №911/3960/16 скасовано, а справу №911/3960/16 передано Господарському суду міста Києва для розгляду по суті.

У вказаній постанові, судова колегія встановила, що спір, який є предметом розгляду у даній справі, виник на стадії ліквідації банку.

Частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 вказаного Закону передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процесуального кодексу України, можна дійти висновку, що спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, повинні розглядатися за правилами господарського судочинства.

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №21-286а16.

Вказана постанова Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 набрала законної сили, є чинною та у встановленому порядку скасована не була.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався з даним позовом для розгляду у порядку адміністративного та цивільного судочинства, проте йому було відмовлено у прийнятті вказаного позову.

З матеріалів справи вбачається , що ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 справу №911/3960/16 прийнято до провадження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

05.03.2014 між ОСОБА_2 (далі - вкладник) та Публічним акціонерним банком "КБ "Надра банк" (далі - ПАТ "КБ "Надра", банк), що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (свідоцтво учасника Фонду № 089 від 02.11.2012р.) в особі представника відділення № 0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова Віталія Андрійовича, що діє на підставі довіреності № 13-11-3339 від 14.03.2013, було укладено Договір №1862081 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+» у доларах США (далі - Договір). Відповідно до умов Договору банк зобов'язався прийняти від позивача грошову суму в розмірі 18000 доларів США та відкрити вкладний рахунок 1862081.

Відповідно до п. п. 2.2.,2.3. Договору вклад залучається на строк - 12 місяців + 1 день від дати фактичного надходження вкладу на вкладний рахунок. У разі внесення вкладником коштів на вкладний рахунок в день підписання Сторонами цього Договору, датою повернення вкладнику вкладу - 06 березня 2015 року.

Згідно п. п 2.4 - 2.4.1 Договору процентна ставка по вкладу встановлюється в розмірі 11% річних. Процентна ставка по вкладу у разі продовження строку дії вкладу встановлюється згідно положень п. 4.8 Договору. Відповідно до п. 4.8. Договору у випадку, якщо вкладник в період дії Договору не звернувся до банку із заявою про відмову подовження строку дії вкладу на новий термін, строк розміщення вкладу, зазначений у п. 2.2 цього Договору, продовжується на такий самий строк, при цьому базова процентна ставка по вкладу та бонуси, що були надані на дату укладення цього Договору, встановлюється у розмірі, які визначені ставками по депозитах в рамках пакетів послуг, діючими на дату продовження строку дії вкладу згідно тарифів банку.

05.03.2014 на виконання умов Договору, позивачем через відділення №0713 з поточного рахунку №81260232 на депозитний рахунок №1862081 було перераховано грошові кошти у розмірі 18 000 доларів США на рахунок банку, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції №5844 від 05.03.2014.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" до категорії неплатоспроможних", Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 по 06.05.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 № 85 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Комерційний Банк "Надра" по 05.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк "Надра" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 05.06.2015 №113, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну строком на 1 рік з 05.06.2015 до 04.06.2016 включно.

В подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 28.04.2016 №616 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Надра" строком на два роки до 04 червня 2018 включно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» з запитом про причини відсутності позивача в реєстрі та просив включити його до списку вкладників ПАТ "КБ «Надра», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду та виплатити гарантовану суму відшкодування за вкладом.

Листом від 11.08.2015 №22-7-22260 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» повідомлено, що згідно ч.4 ст.26 Закону Фонд не відшкодовує кошти, розміщенні на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

Відповідач вказує на той факт, що позивачу при укладенні Договору банківського вкладу №1862081 були створені більш сприятливі умови розміщення вкладу, а саме процентна ставка по вкладу була встановлена на індивідуальних умовах (у порівнянні з процентною ставкою, що пропонувалися іншим клієнтам банку, згідно тарифів по вказаними виду вкладів - 10,5 % річних), шляхом збільшення звичайної процентної ставки по таким вкладам на 0,5 % річних - до 11 % річних.

З такою позицією колегія суддів апеляційного господарського суду погодитися не може з огляду на наступне.

Нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), порядок виплати ФГВФО відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між ФГВФО, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012, № 4452-VI (надалі - Закон). Метою Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Вказаний Закон підлягає застосуванню у редакції, що була чинною, станом на момент виникнення спірних правовідносин, а саме на час прийняття постанови Правління НБУ від 04.06.2015 №356 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний Банк «Надра», оскільки, відповідно до приписів абзацу 2 частини 1 статті 26 Закону, саме після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку у Фонду виникає обов'язок з виплати відшкодування вкладникам.

Відповідно до частин першої і другої статті 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований в статті 27 Закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 7 частини 4 статті 26 Закону фонд не відшкодовує кошти, розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку.

Диспозиція вказаної норми статті 26 Закону містить дві складові, наявність яких надає право Фонду не відшкодовувати вклад, а саме: вклад повинен бути розміщений на індивідуальній основі; проценти повинні отримуватися на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні.

Системний аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що для правильного вирішення цього спору необхідно розуміти зміст таких понять, як "сприятливі договірні умови", "індивідуальна основа", та чи мали вони місце під час укладення позивачем договору банківського вкладу.

Якщо спеціальні пропозиції банку щодо вкладів були однакові для всіх бажаючих укласти договір банківського вкладу та не встановлювались окремо для певної особи, то ці вклади не можуть вважатись такими, що розміщені на індивідуальній основі та на більш сприятливих умовах, ніж звичайні.

Відповідно до частини другої статті 1058 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу).

В частинах першій і другій статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними (ч. 6 ст. 633 ЦК України).

Пропозиція банку укласти договір на однакових для всіх умовах, є публічною офертою, а сам договір - договором приєднання. Публічна оферта - це адресована невизначеному колу осіб пропозиція, яка містить всі істотні умови договору та з якої вбачається воля оферента укласти договір на зазначених у пропозиції умовах з кожним, хто відгукнеться. Згідно із частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Якщо будь-хто може скористатися спеціальною пропозицією банку, яка не змінюється під конкретного вкладника, відповідні депозитні договори є такими, що укладаються на звичайних умовах. Вклади, розміщені в рамках проведення будь-яким банком спеціальних пропозицій, акцій або надання бонусних процентів, не можна віднести до таких, що розміщені на індивідуальних, більш вигідних умовах, якщо за умовами проведення акцій цю пропозицію було розраховано на широке необмежене коло осіб, і будь-хто міг скористатися нею.

Програмами лояльності або спеціальні пропозиції, які передбачають додавання певних процентів на депозит у зв'язку з пролонгацією договору, соціальним статусом вкладника (пенсіонери, студенти, тощо), акції під певні свята, є публічним пропозиціями, розрахованими на необмежене коло осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що умови договору банківського вкладу повинні бути однаковими для всіх вкладників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно, до осіб, які мають надані законом пільги, банк може застосувати більш сприятливі договірні умови, аніж до інших вкладників, і особа має усвідомлювати, що при наявності таких пільг, банком до неї застосовані саме такі (більш сприятливі) умови.

У свою чергу, вклад, розміщений на індивідуальній основі або на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, може вважатися лише вкладом, який запропонований окремій особі на підставі, зокрема, окремих рішень уповноважених осіб банку тощо, тобто такі умови не пропонуються публічно невизначеному колу осіб. У разі неприйняття банком будь-яких документів, у яких фіксуються пільги для певних клієнтів банку (відсутності доказів), такі умови договору не можна вважати індивідуальними.

Тобто, отриманню індивідуальних депозитних ставок повинна передувати підстава, зокрема, або письмове звернення з проханням встановити йому індивідуальну ставку, яка не міститься в публічних пропозиціях банку, вказуючи при цьому на аргументи, які можуть слугувати підставою для встановлення процентів на більш сприятливих договірних умовах, або інформація банку про певні акції для конкретних осіб, які визначені банком.

Розглянувши звернення вкладника, уповноважена особа або колегіальний орган банку має право прийняти рішення про нарахування процентів за індивідуальною ставкою саме цьому вкладнику. Таке рішення фіксується документально з подальшим обов'язковим відображенням його в тексті депозитного договору.

Підписуючи депозитні договори, вкладники розраховують на те, що їх вклади будуть гарантуватися Фондом, тобто дії банку з неповернення вкладів нівелюють саму мету та призначення таких договорів.

Між тим, як встановлено судом, будь-яких пільг позивач не мав і не повідомляв банк про обставини, які б надавали йому можливість отримати від банку фінансові привілеї.

Так само позивач не зверталася до банку з клопотаннями встановити йому на індивідуальній основі процентну ставку, а банк не приймав відповідних рішень щодо позивача; в депозитному договорі не вказується, що спеціальна ставка встановлена на індивідуальній основі або на більш сприятливих умовах ніж інші.

Іншими словами, банк жодним чином не попереджав позивача про те, що, укладаючи договір на відповідний вклад з 11 % річних, на думку банку на спеціальних умовах, це потягне невідшкодування позивачу гарантованої суми. Тобто позивач, укладаючи депозитний договір, розраховував на те, що вклад гарантується Фондом, та не міг передбачити, що Фонд в подальшому буде інтерпретувати умови договорору як такі, що укладені на індивідуальній основі.

Наявна в матеріалах справи службова записка Начальника Відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова В.А. від 05.03.2014 адресована директору Відділення ПАТ "КБ "Надра" Запорізьке РУ Михайленко С.В., у якій запрошувалась відсоткова ставка 11 % річних, не може свідчити про обізнаність позивача, у тому, що йому на індивідуальній основі встановлено більш сприятливі договірні умови. Вказана службова записка не містить будь-яких зазначень про ознайомлення з нею ОСОБА_2

Твердження відповідача про те, що 05.03.2014 позивач перед укладенням Договору банківського вкладу був ознайомлений із звичайними тарифами банку по вкладам, що підтверджується його власноручним підписом про ознайомлення 05.03.2014 на копії Додатку № 1 до Протоколу № 13.5 КУАП ПАТ "КБ "Надра" від 28.01.2014, а отже - позивач був ознайомлений з тим, що його депозитний договір укладається на умовах, які іншим клієнтам не пропонувалися, тобто на більш сприятливих індивідуальних умовах, не може бути прийнято судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як зазначалося вище, Договір №1862081 строкового банківського вкладу (депозиту) без поповнення оформлений в рамках пакету послуг «Новий ПУ «Базовий+».

В копії Додатку №1 до Протоколу №13.5 КУАП ПАТ "КБ "Надра" від 28.01.2014, з яким було ознайомленно позивача під підпис, не містить визначення тарифів депозиту «Новий ПУ «Базовий+». За вказаних обставин, відсутні належні та допустимі докази того, що позивач був ознайомлений з тим, що його депозитний договір укладається на умовах, які іншим клієнтам не пропонувалися, та на більш сприятливих договірних умовах.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що умови укладеного договору щодо процентної ставки, не можуть вважатися індивідуальними умовами, оскільки банк не довів, що такі умови відрізняються від умов для широкого кола осіб.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що такий підхід до виплати гарантованих відшкодувань щодо вкладів є неправомірним, а норми законодавства щодо того, що вкладник не має право на відшкодування цього вкладу, витлумачені Фондом на свій розсуд.

Враховуючи вищезазначене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 та скасування рішення Господарського суду міста Києва у даній справі з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Понесені по справі господарські витрати відповідно до вимог статті 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

Згідно з п.4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (абзац другий частини третьої статті 6 Закону) (п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції, чинній на дату подання позовної заяви, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; ставки судового збору встановлюються, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати; апеляційної скарги, зокрема, на рішення суду - 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 № 928-VІІІ, установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі, зокрема, з 1 січня - 1 378 грн.

Розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви до місцевого господарського суду, з урахуванням ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції, чинній на дату подання позовної заяви, складає 2756,00грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову було сплачено лише 1378грн., отже 1378грн. підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України з відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва в від 07.04.2017 у справі №911/3960/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_9 задовольнити в повному обсязі:

- визнати протиправними дії та рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни щодо не включення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкову Ірину Олександрівну надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати відшкодування у розмірі до 200000,00 грн. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1) за строковим договором банківського вкладу "Новий ПУ "Базовий+" від 05.03.2014 №1862081 у доларах США, укладений між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", що є учасником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (свідоцтво учасника Фонду № 089 від 02.11.2012 року) в особі представника відділення №0713 ПАТ "КБ "Надра" Прусова Віталія Михайловича, що діє на підставі довіреності №13-11-3339 від 14.03.2013 року та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1).

4. Стягнути на користь ОСОБА_9 (69002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу про відмову у прийнятті позовної заяви, 3031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду.

5. Стягнути в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" 1378 (тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови.

7. Матеріали даної справи повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді С.А. Пашкіна

В.О. Зеленін