ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року Справа № 910/17906/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,
Нєсвєтової Н.М.,
Стратієнко Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"
напостанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 30.03.2017
у справігосподарського суду міста Києва №910/17906/15
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А"
допублічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідачаприватне акціонерне товариство "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн"
простягнення 20 985 653,50грн.
за участі представників сторін:

від позивача - не з'явилися,

від відповідача - Василевський О.А.,

від третьої особи - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

30.03.2017 рішенням господарського суду міста Києва (суддя Ковтун С.А.), залишеним без змін 26.06.2017 постановою Київського апеляційного господарського суду (судді Баранець О.М., Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.) у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності позовних вимог.

Не погодившись із прийнятими у справі судовими рішеннями, товариство з обмеженою відповідальністю "Проект-А" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, просили постанову та рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь 20 985 653,50грн. вартості здійснених поліпшень.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги з огляду на наступне.

Як убачається із матеріалів справи та установлено попередніми судовими інстанціями, 26.09.2008 між акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" та ЗАТ "Проект-А" було укладено інвестиційно-підрядний договір, за яким останні зобов'язались інвестувати грошові кошти для здійснення реконструкції частини комплексу нежитлових будівель зі знесенням ветхого ангару та будівництва адміністративно-побутового комплексу (І-а черга) за адресою: вул. Амосова, 12. Інвестиції включали у себе будь-які витрати АТЗТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", як замовника реконструкції та будівництва, на здійснення будівництва об'єкта інвестування, введення його в експлуатацію, і визначені у розмірі: 363 912 012,84 грн.

24.02.2010 на підставі наказу № 146-В від 24.02.2010 Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що будівля адміністративно-побутового комплексу площею 18 405 кв. м, яка розташована в м. Києві по вул. Амосова Миколи, № 12 (літера С), належить товариству з обмеженою відповідальністю "Проект-А". 21.05.2012 право власності ТОВ "Проект-А" на спірне приміщення було зареєстроване в електронному реєстрі.

Суди обох інстанцій встановили, що протягом березня 2010 року - 2012 року позивачем, як замовником, були укладені договори на виконання робіт на об'єкті, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану та/або якісних характеристик об'єкту нерухомості. Вартість фактично виконаних робіт по поліпшенню нерухомого майна адміністративно-побутової будівлі загальною площею 18 405 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, № 12, літера С, і є невід'ємними поліпшеннями, за висновком експерта №1-30/09 від 30.09.2015, складає 20 985 653,5 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.09.2012 у справі № 5011-66/7999-2012, яке вступило в законну силу, звернено стягнення на нежитловий будинок загальною площею 18405,0 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, 12 (Літера С), як на майно, яке перебуває в іпотеці у публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", та визнано за останнім право власності на це майно.

01.04.2013 право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано за ПАТ "Укрсоцбанк" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Зі змісту вищезгаданого рішення убачається, що 13.06.2007 між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 18/062-КН. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та акціонерним товариством закритого типу "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн" було укладено іпотечний договір від 24.01.2008, за яким в іпотеку банку передано право оренди земельної ділянки площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4 (на час розгляду спору - вул. Амосова, 12) у Солом'янському районі м. Києва з цільовим призначенням: для експлуатації та обслуговування комплексу нежитлових будівель виробничої бази з подальшою реконструкцією, та адміністративно-побутовий комплекс, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому.

Зважаючи на те, що АТЗТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", як позичальник, порушив узяті на себе зобов'язання за кредитним договором, у АКБ СР "Укрсоцбанк" виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, за іпотечним договором від 24.01.2008 - адміністративно-побутовий комплекс, який в результаті проведення будівництва складався з: будівля загальною площею 18405,0 кв.м., нежитловий будинок загальною площею 20 372,9 кв.м. нежитловий будинок загальною площею 3388,4 кв.м., що збудовані на земельній ділянці площею 1,8374 га, кадастровий номер :72:214:0008 за адресою: м. Київ, вул. Амосова, 12. Оскільки ТОВ "Проект-А" набули право власності на предмет іпотеки, воно набуло статусу іпотекодавця цього майна.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку").

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій, застосовуючи викладені положення чинного законодавства, дійшли висновку, що банк набув права власності на таке майно не в результаті витребування його із власності добросовісного набувача, а в результаті задоволення власних вимог як іпотекодержателя на підставі, зокрема, ст.ст. 16, 526, 572, 574-577, 589, 590 ЦК України, ст. 5, 16, 33, 37 Закону України "Про іпотеку" та умов іпотечного договору, за рахунок звернення стягнення на нерухоме майно іпотекодавця, яким став ТОВ "Проект-А" на підставі приписів ст. 23 Закону України "Про іпотеку".

Як встановлено статтею 5 Закону України "Про іпотеку", іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Якщо інше не встановлено законом чи іпотечним договором, іпотекодавець зобов'язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб (ст.10 Закону України "Про іпотеку").

Установивши дійсні правовідносини сторін, а також обставини встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 10.09.2012 у справі № 5011-66/7999-2012, що набрало законної сили, у спорі між тими ж сторонами, а тому не повинні доводитись знову в силу приписів ст.35 ГПК України, суди обох інстанцій мотивовано зазначили, що всі поліпшення об'єкта нерухомого майна, які здійснено під час обтяження такого нерухомого іпотекою ПАТ "Укрсоцбанк", стали власністю банку з моменту реєстрації за права власності на такий об'єкт нерухомого майна на підставі судових актів про звернення стягнення на іпотечне майно. Тобто визнання права власності публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на спірне майно за рішенням суду № 5011-66/7999-2012 не пов'язано з захистом порушеного права власника від дій третіх осіб, а є способом задоволення його вимог за рахунок майна за кредитним договором. На підставі чого, обгрунтовано дійшли висновку про набуття ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на об'єкт нерухомого майна разом із всіма поліпшеннями, зробленими відносно такого майна іпотекодавцем, у порядку звернення стягнення на нього, як на іпотечне майно. Тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Твердження заявника про те, що рішенням господарського суду міста Києва від 07.09.2012 у справі №5011-14/7961-2012, яке за результатами апеляційного та касаційного перегляду залишено без змін, визнано недійсним інвестиційно-підрядний договір від 26.09.2013 укладений між ПАТ "СП Ен Ес Ай Констракшн" та ТОВ "Проект-А", а тому цей договір в силу приписів ч.1 ст.216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, колегія суддів відхиляє, оскільки ці доводи не впливають на договірно-правові відносини між ПАТ "Укрсоцбанк" та АТЗТ "Спільне підприємство Ен Ес Ай Констракшн", та наслідків невиконання останніми кредитних зобов'язань за договором про надання невідновлюваної кредитної лінії № 18/062-КН від 13.06.2007.

Не знайшли свого підтвердження і посилання заявника касаційної скарги на право стягнення у порядку ч.4 ст.390 ЦК України витрат, пов'язаних із здійсненням невід'ємних поліпшень нерухомого майна, та були відхилені обгрунтованими висновками суду апеляційної інстанції, яким зазначено, що на спірні правовідносини не поширюється питання добросовісності / недобросовісності набуття майна, та як наслідок відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна, що можливе лише у випадку витребування майна його власником у добросовісного набувача на підставі ст.388 ЦК України, тобто у зв'язку з реалізацією права власника майна на витребовування його у особи, яка на момент витребовування володіє таким майном на законних підставах. Вказаний порядок не підпадає під дійсні правовідносини сторін, оскільки відповідач став законним власником нерухомого майна у зв'язку зі зверненням стягнення на це майно, яке є предметом іпотеки, за рішенням суду.

Належних обґрунтувань, із посиланням на норми права, які б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій, заявником не наведено, у зв'язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваних постанови та рішення, при ухваленні яких здійснено всебічний, повний та об'єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, надано належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам й твердженням сторін, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі не заслуговують на увагу, зводяться до переоцінки доказів, що в силу положень ст.111-7 ГПК України не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Проект-А" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 30.03.2017 у справі №910/17906/15- без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяН.М. Нєсвєтова
СуддяЛ.В. Стратієнко