ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2017 Справа №917/1121/17

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СПГ-Партнер", 36008, м. Полтава, вул. Кагамлика, 37

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехмонтажінвест", 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Переяславська, 55А

про стягнення заборгованості.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 31.08.2017 року;

Від відповідача: не зявився.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача 30828,71 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №SPG027/15 від 26.06.2015 року, з яких: 24273,00 грн. основний борг; 5242,97 грн. інфляційні витрати; 1312,74 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати отриманого товару у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості.

Позивачем подана заява від 31.08.2017 року про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення основного боргу та річних.

Відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки такі дії позивача не суперечать законодавству, не порушують права і охоронювані законом інтереси будь-яких осіб, заява від 31.08.2017 року приймається господарським судом до розгляду.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Згідно абзацу четвертого підпункту 4.6 пункту 4 вказаної постанови зменшення позивачем суми позову, в тому числі й з підстав необґрунтованості первісного розрахунку ціни позову, не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Таким чином, ціна позову, яку згідно з частиною третьою статті 55 ГПК вказує позивач складає 5242,97 грн. інфляційних витрат з жовтня 2015 року по травень 2017 року.

Відповідач в засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом документи не подав.

Ухвала, яка направлялась відповідачу на юридичну адресу була повернута органом зв'язку як неотримана адресатом з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

Явка представників сторін не визнавалась господарським судом обов'язковою. Відповідно до ст.22 ГПК України участь в господарських засіданнях є правом сторони, яке вона реалізовує на власний розсуд та яким відповідач не скористався. Враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, з метою уникнення затягування вирішення спору, суд приходить до висновку про можливість здійснення розгляду справи за відсутності представника відповідача в засіданні господарського суду за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 31.08.2017р. судом згідно ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено та підписано 04.09.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

26.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СПГ-Партнер» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будтехмонтажінвест» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу № SPG027/15 (далі Договір), згідно п. 1.1. якого Позивач зобов'язувався передати у власність Відповідача сітку для обмотки рулонів ТАМА (EdgetoEdgeTamanet 4500mV3) у кількості 15 рул., сітку для обмотки рулонів AgriPress 123/300, прозора, 123*3000 м. у кількості 5 рул., сітку для обмотки рулонів ТАМА (EcobullNetwrap 3000mNC) у кількості 4 рул. (товар), а Відповідач зобов'язувався оплатити вартість вказаного товару.

Згідно п. 3.1. Договору покупець сплачує 100% суми Договору у розмірі 192514,00 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 32085,67 грн. через 10 днів з моменту поставки товару.

На Виконання Договору Позивач передав у власність Відповідачу товар на загальну суму 179273,00 грн., а саме: 07.07.2015 р. - на суму 89586,00 грн.; 31.07.2015 р. - на суму 20500,00 грн.; 05.08.2015 р. - на суму 30000,00 грн.; 13.08.2015 р. - на суму 35000,00 грн.; 01.09.2015 р. - на суму 4187,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №40 від 07.07.2015 року, №70 від 31.07.2015 року, №100 від 01.09.2015 року, №82 від 05.08.2015 року, №90 від 13.08.2015 року та довіреностями на отримання товару №5 від 03.07.2015 року, №6 від 30.07.2015 року, №9 від 01.09.2015 року, №7 від 05.08.2015 року, №8 від 13.08.2015 року.

При кваліфікації спірних правовідносин суд застосовує правові норми, які регулюють договір купівлі-продажу.

Виходячи зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.1. Договору строк сплати отриманого товару на момент звернення з позовом до суду настав.

Згідно розрахунку позивача станом на 06.07.2017 року заборгованість відповідача за поставлений товар по Договору складала 24273.00 грн. Вказана сума також зафіксована в підписаному сторонами акті звірки розрахунків за період з 01.01.2015 року по 25.12.2015 року.

12.08.2017 року основна заборгованість за отриманий товар була погашена відповідачем в звязку з чим відповідач зменшив суму позовних вимог та просить суд стягнути з відповідача 5242,97 грн. інфляційних витрат.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 Цивільного кодексу України).

При перевірці вказаної суми судом виявлено, що розмір інфляційних нарахувань перевищує індекс інфляції за визначений період, тому вимоги в цій частині позову задовольняються частково. За розрахунком суду інфляційні витрати за період з жовтня 2015 року по травень 2017 року на заборгованість в розмірі 24273,00 грн. складають 5104,07 грн.

Перевірка правильності розрахунків інфляційних проводилась за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга. Закон».

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач передав відповідачу у власність товар, а відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за Договором, а саме не сплатив у визначений строк вартість отриманого товару, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних задовольняються частково, на суму 5104,07 грн., в частині стягнення 138,9 грн. у позові слід відмовити.

Судові витрати розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено до стягнення 7175,00 грн. витрат на правову допомогу.

При вирішенні даної заяви суд встановив наступне.

За договором про надання правової допомоги від 26.06.2017 року Адвокат ОСОБА_1 зобов'язався надати правову допомогу клієнту (ТОВ "СПГ-Партнер"), в питанні стягнення заборгованості з боржника по договору купівлі-продажу №SPG027/15 від 26.06.2015 року, невиконання зобовязань за яким є підставою даного позову.

Суду надані докази фактичного понесення позивачем витрат за Договором про надання правової допомоги: платіжне доручення №2056 від 06.07.2017 року на суму 7175,00 грн., ордер на надання правової допомоги від 31.08.2017 року серія ПТ№049124, акт прийому-передачі наданих послуг від 04.07.2017 року.

Одночасно суд звертає увагу, що даний спір не носить складний характер, тому написання позовної заяви не потребує значних затрат часу для адвоката, який згідно свідоцтва займається адвокатською практикою з 2007 року.

Крім зазначеного, суд бере до уваги, що адвокат брав участь лише в одному засіданні, в якому справа розглянута по суті та прийнято рішення, тому є незрозумілим з яких показників розраховувалась сума в розмірі 7175,00 грн. адвокатських послуг, якщо інші дії, окрім складання позовної заяви адвокат не вчиняв.

Виходячи з п. 6.5. постанови пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», вирішуючи питання про розподіл сум інших, крім судового збору, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

За таких обставин заявлені до стягнення позивачем адвокатські витрати на суму 7175,00 грн. при ціні позову 5242,97 грн., суд вважає явно завищеними та не обґрунтованими, тому обмежує розмір адвокатських витрат до 2000,00 грн. з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будтехмонтажінвест", 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Переяславська, 55А, на користь: Товариства з обмеженою відповідальністю "СПГ-Партнер", 36008, м. Полтава, вул. Кагамлика, 37; 5104 грн. 07 коп. інфляційних витрат; 1557 грн. 61 коп. - судового збору; 2000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. В частині вимог про стягнення 138,9 грн. інфляційних витрат у позові відмовити.

Повне рішення складено 04.09.2017 року.

Суддя Пушко І.І.