ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.08.2017 Справа № 904/6918/17

За позовом Комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Дочірнього підприємства "Дніпромашзбагачення", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Дніпро

про стягнення 297 000 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 553 від 09.03.2017р.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: ОСОБА_2, дов. №103/25/17 від 24.07.2017р.; ОСОБА_3, дов. № 95/25/17 від 06.07.2017р.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Дочірнього підприємства "Дніпромашзбагачення" збитки в розмірі 297 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх господарських зобов'язань, посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України та акт Східного офісу Державної аудиторської служби України від 29.05.2017р. № 06-21/04.

Справа розглядається за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Східного офісу Державної аудиторської служби України.

25.05.2017р. на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких остання повідомила про хід проведення ревізії фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.01.2011р. по 31.03.2017р., за результатами якої складено акт від 29.05.2017р. № 06-21/04, та зазначила, що в ході ревізії не підтверджено первинними документами та зведеними бухгалтерськими регістрами вставнолення програмного забезпечення на компютерну техніку, яке виконане ДП «Дніпромашзбагачення», на підприємстві відсутній компютер (сервер), на якому встановлено програмне забезпечення відповідача, що підтверджує неможливість надання послуг з технічного обслуговування програмного забезпечення та інформаційної підтримки. Таким чином, в порушення вимог ч. 1 ст.179, ч. 1, ч. 2 ст.193 Господарського кодексу України, п.1, 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХІV, п. п. 1.2, 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) ДП «Дніпромашзбагачення» включені послуги з технічного обслуговування програмного забезпечення і інформаційного підтримання, які не обліковуються на балансі підприємства позивача та фактично не надавались підприємствупозивача за січень-грудень 2014р. на суму 297 000,00 грн. Внаслідок зайвого проведення послуг з технічного обслуговування програмного забезпечення та інформаційної підтримки за січень-грудень 2014 року на суму 297 000,00 грн. зайво проведено оплату за рахунок коштів підприємства позивача, чим завдано КП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради матеріальної шкоди (збитків) на суму 297 000,00 грн. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

04.08.2017р. на вимогу суду позивачем надані письмові пояснення від 03.08.2017р. № 1649, в яких останній зазначив, що згідно договору про надання послуг від 06.12.2013р. № 205, укладеного між сторонами, та наданих актів здачі-прийому робіт (послуг) відповідачем у спірному періоді виконані послуги по забезпеченню роботи валідаторів та пристроїв по збору, обробці та передачі інформації, встановлених на рухомому складі МКП «Дніпропетровський електротранспорт», а саме: за допомогою програми, яка є інтелектуальною власністю ДП «Дніпромашзбагачення» забезпечувалась працездатність валідаторів та передавальних пристроїв, встановлених на трамвайних вагонах, які відповідають за зв'язок з обладнанням обробки даних; забезпечувався доступ до обрахування кількості платних пасажирів, перевезених почасово протягом доби за відповідний звітний період, погоджений з замовником; надавались почасові діаграми про кількість перевезених платних пасажирів протягом доби з урахуванням почасового перевезення та аналізу пікових навантажень; оновлювалися бази даних після короткочасного відключення електроенергії або засобів мобільного зв'язку з відновленням робочих параметрів валідаторів; забезпечувався користувачам (працівникам підприємства) за допомогою відповідного коду цілодобовий доступ до інформації щодо кількості перевезених платних пасажирів в «онлайн-режимі». Вказує, що факт надання вищезазначених послуг підтверджується актами здачі-приймання робіт (послуг), які містяться в матеріалах справи. Щодо виявлених третьою особою порушень з боку відповідача, позивач зазначає, що програмне забезпечення та центральний сервер є власністю відповідача, всі документи та вся інформація знаходиться у ДП «Дніпромашзбагачення» і отримати її на теперішній час не можливо, так як відповідач не реагує на всі запити з 2015 року. Таким чином, оскільки позивач не володіє авторськими та суміжними правами на програмне забезпечення, пов'язане із забезпеченням функцій по збору інформації, оплаті проїзду в режимі часу, наближеному до реального, то по бухгалтерському обліку підприємства така програма не обліковувалася та не повинна обліковуватися. Однак, третя особа не дотримується такої ж думки, оскільки вважає, що відсутність обладнання (сервера) на підприємстві позивача підтверджує факт не надання вищезазначених послуг відповідачем. У звязку із чим, на підставі акту №06-21/04 від 29.05.2017р. Східного офісу Держаудитслужби, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом для вирішення даного питання в судовому порядку.

Відповідач явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу господарського суду повернулись конверти з ухвалами, що направлялись на адресу відповідача, з відмітками відділення поштового звязку: «Організація не розшукана».

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки позовна заява з доданими до неї документами й ухвали суду направлялися за юридичною адресою відповідача, яка значаться у витязі з ЄДРЮОФОПГФ від 26.06.2017р. № НОМЕР_1, наданому за електронним запитом суду.

Відповідно до п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За вказаних вище підстав, відповідач вважається повідомленим про час та місце судового розгляду справи належним чином.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2013р. між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровський електротранспорт" (замовник) та Дочірнім підприємством "Дніпромашзбагачення" укладено договір про надання послуг № 205 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого, замовник доручає, а виконавець зобовязується відповідно до умов даного договору надати замовнику послуги, шляхом здійснення дій, які включають:

- встановлення програмного забезпечення, аналіз інформаційних систем і програмних компонентів (пункт 1.1.1 договору);

- технічне обслуговування програмного забезпечення та інформаційну підтримку користувачів (пункт 1.1.2 договору);

- інші послуги за узгодженням сторін (пункт 1.1.3 договору).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що послуги надаються виконавцем на підставі даного договору поетапно в строки, передбачені умовами даного договору, та в повній відповідності з вимогами замовника.

Згідно з пунктом 2.3 договору, встановлення програмного забезпечення, аналіз інформаційних систем і програмних компонентів передбачених п.1.1.1 даного договору, виконуються в строк до 10.12.2013р.

Факт надання вищезазначених послуг підтверджується складанням акту здачі-приймання наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін. Моментом здачі наданих послуг є дата підписання акту здачі приймання наданих послуг (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 2.6 договору, в подальшому, виконавець надає послуги, передбачені п. 1.1.2 даного договору, а саме: технічне обслуговування програмного забезпечення та інформаційну підтримку користувачів, в тому числі, оновлення, ведення, складання баз даних. За результатами наданих послуг відповідно до п. 1.1.2 договору, кожного разу до 10 числа місяця наступного за розрахунковим формується акт здачі приймання наданих послуг. Моментом здачі наданих послуг за п. 1.1.2 договору, є дата підписання акту здачі приймання наданих послуг.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що розрахунки за надані послуги здійснюються наступним чином:

- після підписання кожного окремого акту здачі приймання наданих послуг (щомісяця) відповідно до п. 1.1.2 даного договору, виконавець формує відповідні рахунки та предявляє замовнику (п. 3.1.1 договору);

- замовник зобовязується оплачувати дані послуги протягом 15 календарних днів з моменту отримання рахунків (п. 3.1.2 договору);

- ціна наданих послуг відповідно до п. 1.1.2 даного договору є диференційною та залежить від кількості одиниць (вагонів рухомого складу), інформація по яких обробляється програмним забезпеченням (п. 3.1.3 договору);

- ціна наданих послуг відповідно до п. 1.1.2 даного договору розраховується з урахуванням наступних показників: надання послуг по кількості одиниць (вагонів рухомого складу) до 200 шт. складає 750,00 грн. за обслуговування одиниці (шт.) щомісяця, включаючи ПДВ; надання послуг по кількості одиниць (вагонів рухомого складу) більше 200 шт. складає 650,00 грн. за обслуговування одиниці (шт.) щомісяця, включаючи ПДВ (п. 3.1.4 договору).

За умовами п. 8.1 договору цей договір набирає чинності 06.12.2013р. та діє до 31.12.2016р.

На виконання умов договору відповідачем у період з січня 2014р. по листопад 2014р. позивачу надані послуги з технічного обслуговування програмного забезпечення та інформаційної підтримки 36 вагонів на загальну суму 297 000 грн. 00 коп. Приймання-передачу робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій актами актами здачі приймання робіт (надання послуг), які підписані та скріплені печатками сторін (а.с.13-23)

Позивачем виконані роботи оплачені у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи (а.с. 24-29).

У період з 06.03.2017р. по 22.05.2017р. посадовими особами Східного офісу Державної аудиторської служби України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Міського комунального підприємства "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради за період з 01.01.2011р. по 31.03.2017р., за результатами якої складено акт від 29.05.2017р. № 06-21/04. Позивачем подані заперечення до акта, які згідно висновку від 27.06.2017р. не прийняті Державною аудиторською службою (а.с. 77-86, 87-96).

Перевіркою виявлено, що виконавцем ДП «Дніпромашзбагачення надані в 2014 році послуги з встановлення програмного забезпечення, аналізу інформаційних систем і програмних компонентів для МКП «Дніпропетровський електротранспорт» на суму 324 000,0 гривень. Проте, первинними документами та зведеними бухгалтерськими регістрами не підтверджено вставнолення програмного забезпечення на компютерну техніку, яке виконане ДП «Дніпромашзбагачення», на підприємстві відсутній компютер (сервер), на якому встановлено програмне забезпечення відповідача, що підтверджує неможливість надання послуг з технічного обслуговування програмного забезпечення та інформаційної підтримки. МКП «Дніпропетровський електротранспорт» до ревізії не було надано документів (накладних, актів) щодо передачі ДП «Дніпромашзбагачення» підприємству центрального серверу для обслуговування валідаторів, журналів обліку відвідувань, заявок на обслуговування, пропусків, виданих працівникам ДП «Дніпромашзбагачення», або інших документів, що підтверджують надання послуг. Таким чином, аудиторська служба дійшла висновку, що в порушення вимог ч.1 ст. 179, ч.1, ч.2 ст.193 Господарського кодексу України, п.п. 1, 8 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-ХІV, п. п. 1.2, 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», що затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) ДП «Дніпромашзбагачення» включені послуги з технічного обслуговування програмного забезпечення і інформаційного підтримання, які не обліковуються на балансі МКП «Дніпропетровський електротранспорт» та фактично не надавались підприємству позивача за січень-грудень 2014р. на суму 297 000,00 грн. Внаслідок зайвого проведення послуг з технічного обслуговування програмного забезпечення та інформаційної підтримки за січень-грудень 2014р. на суму 297 000,00 грн. зайво проведено оплату за рахунок коштів підприємства позивача, чим завдано МКП "Дніпровський електротранспорт" Дніпровської міської ради матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму.

Позивач із посиланням на акт ревізії Східного офісу Державної аудиторської служби України просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду (збитки) в сумі 297 000 грн. 00 коп., що і є предметом спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно п.1 ч.2 ст.1, ч.2 ст. 509 Цивільного кодексу України, абз.3 ч.2 ст. 174 Господарського кодексу України, укладення між сторонами договору є однією з підстав виникнення зобов'язання.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що приймання-передачу робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій актами актами здачі приймання робіт (надання послуг), які підписані та скріплені печатками сторін. Заборгованість по оплаті наданих відповідачем послуг відсутня.

Господарський суд констатує, що матеріали справи не містять та позивачем на вимогу суду не надано доказів на підтвердження виконання сторонами пп. 1.1.1 п. 1 та п. 2.3 договору; згідно пояснень представника позивача акт здачі-приймання послуг щодо вставнолення програмного забезпечення сторонами не укладався, оскільки у предметі спірного договору мова йде про про можливість отримувати оперативну та достовірну інформацію про кількість перевезених платних пасажирів шляхом використання програмного забезпечення відповідача, а не придбання дорогого програмного продукту, на яке у підприємства були відсутні кошти. Проте, таке програмне забезпечення, що є інтелектуальною власністю відповідача, на підприємстві позивача було вставнолено, що підтверджується подальшим фіксування сторонами наданих відповідачем послуг з техобслуговування вставноленого програмного забезпечення актами сдачі-прйимання робіт, почасовими діаграмами про кількість перевезених платних пасажирів протягом доби з урахуванням почасового перевезення та аналізу пікових навантажень тощо.

Крім того, факти щодо надання відповідачем та прийняття позивачем послуг з технічного обслуговування програмного забезпечення та інформаційної підтримки 36 вагонів на загальну суму 297 000 грн. 00 коп. встановлені при прийнятті рішення у справі № 904/10213/15, яке набрало чинності, та є преюдиційними при вирішенні даного спору з огляду на ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки між сторонами у справі укладено договір надання послуг, а кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, отримано останнім, як оплату наданих за договором послуг, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач.

Виявлені ревізією порушення не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Разом з тим, питання стягнення збитків у господарській діяльності врегульовано ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачає, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Враховуючи положення ст. 224 Господарського кодексу України, підставою для застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків є повний склад господарського правопорушення, як-то: неправомірна (протиправна) діяльність (бездіяльність) учасника господарських відносин, збитки, як результат такої діяльності, причинний зв'язок між неправомірною (протиправною) діяльністю (бездіяльністю) учасника господарських відносин та збитками, вина учасника господарських відносин.

Відповідно до статті 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - предявлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Акт ревізії документ, який складається особами, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Обставини, вказані в такому акті повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до ст. ст. 33,34 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України на стороні, що подала позов лежить зобов'язання доведення тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

На підставі вищевикладеного, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду порушення договірних зобов'язань з боку відповідача та наявність обставин, повязаних з виникненням у відповідача зобов'язань, щодо відшкодування збитків в сумі 297 000 грн. 00 коп.

За встановлених обставин, позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими, не підтвердженими належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено 22.08.2017