ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року Справа № 925/1292/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Ковтонюк Л.В. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні, м. Золотоноша Черкаської області (далі - Лікарня),

на рішення господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017

зі справи № 925/1292/16

за позовом комунального підприємства "Міський водоканал", м. Золотоноша Черкаської області (далі - Підприємство),

до Лікарні

про стягнення 40 322,44 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - не з'яв.,

відповідача - Кропиви Г.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення 40 322,44 грн. плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 (суддя Пащенко А.Д.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 (колегія суддів у складі: Коротун О.М.- головуючий, Гаврилюк О.М. і Чорна Л.В.): позов задоволено повністю; стягнуто з Лікарні на користь Підприємства 40 322, 44 грн. боргу та 1 378 грн. судового збору.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Лікарня просить скасувати судові акти попередніх судових інстанцій та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових актів з порушенням норм процесуального права, за неповного з'ясування всіх обставин справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

До Вищого господарського суду України надійшло клопотання адвоката Ковтуна А.В. як представника Підприємства про відкладення розгляду касаційної скарги "на іншу дату", мотивоване відсутністю у нього змоги ознайомитись з матеріалами справи та участю в іншому судовому засіданні. Вищий господарський суд України не знаходить підстав для задоволення даного клопотання з урахуванням такого. Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 з даної справи явку представників сторін у судове засідання з розгляду касаційної скарги визнано необов'язковою. Підприємством не обґрунтовано та не доведено неможливості забезпечення участі в судовому засіданні (якщо воно вважало таку участь необхідною) іншого свого представника. Водночас матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду касаційної скарги і без участі представника Підприємства.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій у розгляді справи виходили з таких обставин та висновків.

31.12.2015 Підприємством (виконавець) та Лікарнею (споживач) укладено договір про надання послуг з водовідведення юридичним особам № Л-25/5 (далі - Договір), за умовами якого виконавець зобов'язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з водовідведення, а споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.

У пункті 1 Договору сторони погодили, що якісні показники приймання стічних вод затверджені Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша та вказали гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах підприємств.

Сторони погодили також об'єми споживання води та об'єми водовідведення по медичних установах Лікарні у вересні 2016 року, в яких вказано різницю в кількості водовідведення 2 567 куб.м.

13.09.2016 позивачем за участю представника відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод, про що було складено акт №70. Заперечень від відповідача не надходило.

За результатами лабораторного аналізу, оформленого протоколом вимірювань показників та властивостей проб стічних вод від 19.09.2016 № 40, відповідно до акта відбору проб від 13.09.2016 № 70 у взятих пробах виявлено перевищення допустимих концентрацій по показниках іони амонію та сухий залишок. Вказане дослідження проведене в лабораторії контролю поверхневих та стічних (зворотних) вод Підприємства, яка атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду (свідоцтво про атестацію № 11, видане 21.03.2014).

Відповідно до протоколу від 21.09.2016 № 10 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, відповідачу нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 40 322,44 грн. з урахуванням ПДВ. Розрахунок плати виконаний відповідно до Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37.

21.09.2016 відповідач отримав листа від 21.09.2016 № 673, разом з яким позивач направив керівнику Лікарні: рахунок за скид понаднормативних забруднень на суму 40 322, 44 грн., протокол вимірювання показників та властивостей проб стічних вод від 19.09.2016, вимогу від 20.09.2016 № 10 щодо забезпечення скиду стічних вод згідно із встановленими нормативами скиду, протокол № 10 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Відповідач розрахунок за скид понаднормативних забруднень не здійснив, виконаний позивачем розрахунок не оскаржував.

Суд апеляційної інстанції відхилив клопотання відповідача про призначення у даній справі судової експертизи, оскільки проведення судової експертизи на стадії апеляційного перегляду справи не може встановити відповідних обставин, які існували на день відбору проб.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача 40 322,44 грн. плати за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми.

Відповідно до статті 44 Водного кодексу України водокористувачі зобов'язані, зокрема, дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37 затверджені правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі - Правила), відповідно до положень яких (у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин):

- правила поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - Підприємства; пункт 1.2);

- Водоканали мають право, зокрема: розробляти, погоджувати та представляти на затвердження виконавчим органам рад місцеві Правила приймання стічних вод підприємств, а також зміни і доповнення до них; контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод Підприємств; пред'являти Підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання; здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з Підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначаються в місцевих Правилах приймання (пункт 2.1);

- підприємства зобов'язані, зокрема: виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках Підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників; надавати працівникам Водоканалу необхідну інформацію щодо своєї системи каналізації, допомогу при відборі проб стічних вод підприємства, вивченні режиму їх скиду, обстеженні системи каналізації підприємства та локальних очисних споруд (пункт 2.4);

- з метою контролю якості стічних вод Підприємств Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента (пункт 7.8).

Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 17.06.2010 № 346 затверджено Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Золотоноша, пунктом 5.1 яких визначені допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах Підприємств.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до цих величин визначалися показники перевищення допустимих норм забруднень у стічних водах, що скидалися відповідачем, при проведенні аналізів проб стічних вод за 13.09.2016, коли представниками позивача у присутності представника відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод та складено акт № 70 про відбір проб лабораторного дослідження стічних вод і за результатами проведення лабораторних досліджень було виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що було зафіксовано у протоколі № 40 вимірювань показників та властивостей проб стічних вод.

Як зазначалося, відповідно до протоколу № 10 для розрахунку про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми, нараховано плату за скид понаднормативних забруднень у сумі 40 322, 44 грн. (з урахуванням ПДВ). Розрахунок плати виконаний згідно з Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженою наказом Держбуду України від 19.02.2002 № 37 (далі - Інструкція).

Положеннями Інструкції (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що:

- при недотриманні вимог договору та місцевих Правил приймання сплатити Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, а також відшкодувати збитки, заподіяні через порушення режиму скиду і допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються Підприємствами (пункт 1.3);

- плата за скид стічних вод Підприємств у системи каналізації населених пунктів уноситься Підприємствами згідно з розрахунками Водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки Водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором. У разі прострочення платежів з Підприємств стягується пеня згідно з умовами договору (пункт 4.1).

Попередні судові інстанції, з'ясувавши, що: представниками відповідача було відібрано проби для лабораторного дослідження стічних вод та складено акт відбору проб стічних від 13.09.2016 №70, який був підписаний начальником техвідділу Лікарні Мірошніченко В.В., оператором ОСОБА_8 без зауважень і заперечень; за результатами проведення лабораторних досліджень було виявлено факт перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах, що було зафіксовано у протоколі вимірювання показників та властивостей проб стічних вод №40; розрахунок про сплату за скид до мережі міської каналізації стічних вод із забрудненнями, концентрації яких перевищують допустимі норми виконаний відповідно до Інструкції; відповідач розрахунок за скид понаднормативних забруднень не здійснив, виконаний позивачем розрахунок не оскаржував; деякі відмінності у найменуваннях в протоколах № 40, № 10 у порівнянні з термінами, наведеними в пункті 1 Договору ("азот амонійний" у Договорі та "іони амонію" в протоколах, "мінералізація" в Договорі та "сухий залишок" у протоколах) не впливають на законність вказаних протоколів та відповідність їх чинному законодавству, оскільки це - тотожні терміни і їх відповідність є зрозумілою, такі терміни виписані у додатках до свідоцтва про атестацію від 21.03.2014 № 11; твердження відповідача про те, що за час користування відповідачем послугами водовідведення за Договором каналізаційними мережами відповідача користувалися й "сторонні споживачі" та про підключення до них інших осіб на день відбору проб не підтверджені належними доказами; мережі водовідведення знаходяться на балансі відповідача; колодязі, з яких здійснювався відбір, знаходяться на території Лікарні та такий відбір здійснювався в присутності представника відповідача; відсутність погодження з відповідачем колодязів, з яких здійснювався відбір, не спростовує скиду відповідачем до мережі міської каналізації забруднюючих речовин у стічних водах, концентрація яких перевищує допустимі норми, - дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують. Відповідні доводи стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі. Проте касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання скаржника на постанову Вищого господарського суду України від 06.12.2006 у справі №43/24-06 не може бути прийняте, оскільки відповідний судовий акт було ухвалено за іншої фактично-доказової бази (інших обставин справи та доказів у ній), ніж у даній справі №925/1292/16.

Не приймаються й доводи скаржника стосовно безпідставного, на його думку, відхилення судом апеляційної інстанції клопотань Лікарні про призначення судової інженерно-технічної експертизи у справі. Так, згідно з частиною першою статті 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Вищий господарський суд України погоджується з наведеними в оскаржуваній постанові апеляційної інстанції висновками про відсутність у даному разі потреби у відповідних спеціальних знаннях та про безпідставне затягування (у зв'язку з призначенням і проведенням експертизи) судового розгляду справи, так само як і з висновком про те, що в такому разі дослідженню судовим експертом підлягали б обставини, які існували на момент проведення перевірки стічних вод (січень 2016) і встановлення яких у рамках відповідної експертизи на час апеляційного розгляду цієї справи було б практично неможливе через принципову невідтворюваність ситуації, наявної на відповідний момент, за спливом часу та зміною обставин. До того ж згідно з частиною першою статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд розглядає справу за додатково поданими доказами (яким у даному випадку міг би бути висновок експерта), якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, тоді як заявником у цьому разі не обґрунтовано та не доведено в апеляційній інстанції неможливості проведення експертизи під час розгляду справи місцевим господарським судом, у тому числі порушення перед нею (експертизою) зазначених заявником питань.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117,1119,11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Черкаської області від 16.11.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 зі справи № 925/1292/16 залишити без змін, а касаційну скаргу Золотоніської центральної районної лікарні - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя Л. Ковтонюк

Суддя В. Студенець