РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017Справа №910/9078/17

За позовом Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет"

до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

про стягнення 30 777,54 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - не з'явився.

від відповідача - Каракоця О.Р. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом Павлоградського коледжу Державного вищого навчального закладу "Національний гірничий університет" до публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про стягнення 30777,54 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2017 року порушено провадження у справі № 910/9078/17.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань по сплаті орендної плати за Договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4513-ОД від 01.08.2011 року, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 30 777,54 грн, з яких 10242,88 грн - заборгованість по сплаті орендної плати та 20 534,66 грн - недоїмка.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що відповідачем сплачено орендодавцю орендну плату до дати повернення приміщення за актом приймання-передачі від 30.09.2014 року; наявність підстав для стягнення з відповідача недоїмки умовами укладеного сторонами договору, чинним законодавством України не передбачено, позивачем не обґрунтовано наявність підстав для стягнення з відповідача 20 534,66 грн - недоїмки.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення позивача про час і місце проведення судового засідання, відсутність доказів неможливості прибуття в судове засідання представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 10.08.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2011 року між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області (орендодавець) та публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» (орендар) укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4513-ОД від 01.08.2011 року (далі - Договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно вбудоване приміщення площею 1338,4 кв.м., розміщене за адресою: Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул.К.Маркса, 35 на 1 та 2-му поверсі(ах) 5 поверхового (будинку, приміщення, будівлі), що перебуває на балансі Павлоградського технікуму Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий Університет».

Згідно акту приймання-передачі від 11.08.2011 року орендодавцем передано орендарю визначене договором оренди нерухоме майно.

В зв'язку з поверненням орендарем частини приміщення площею 1242,4 кв.м. в користуванні відповідача знаходилось приміщення площею 96 кв.м.

Відповідно до розрахунку орендної плати до договору орендна плата за місяць складає 8751,26 грн, орендна плата розподіляється наступним чином: 50 % до державного бюджету у розмірі 4 375,63 грн, 50 % балансоутримувачу у розмірі 4243,52 грн.

Згідно з п.3.3. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п.3.6. Договору орендна плата перераховується щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно акту приймання-передачі приміщення від 30.09.2014 року орендоване приміщення повернуто орендодавцю.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач не в повному обсязі сплачував орендну плату за період з грудня 2012 року по вересень 2014 року, в зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 10 242,88 грн. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача недоїмку в розмірі 20 534,66 грн.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.2,3 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про стягнення з відповідача недоїмку в розмірі 20 534,66 грн.

Судом досліджено умови укладеного сторонами договору та встановлено, що на орендаря покладено обов'язок сплачувати орендну плату, стягнення заборгованості по якій в розмірі 10 242,88 грн позивачем заявлено окремо, позивач в позовній заяві не зазначає на підставі якого пункту договору на відповідача покладено обов'язок сплачувати недоїмку, не надає пояснення невиконання якого зобов'язання з боку відповідача призвело до виникнення недоїмки та наявності правових підстав її виникнення. Частиною 2 статті 785 ЦК України передбачено, що наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі. Згідно акту приймання-передачі приміщення від 30.09.2014 року орендоване приміщення повернуто орендодавцю, в зв'язку з чим підстави для нарахування неустойки також відсутні.

Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок орендної плати, з якого вбачається, що нарахована позивачем орендна плата, 50 % якої підлягала сплаті на користь позивача, відповідачем сплачена, що підтверджується розрахунком позивача та платіжними дорученнями, долученими відповідачем до матеріалів справи.

Згідно розрахунку позивача останнім нараховано за період з грудня 2012 року по вересень 2014 року орендну плату в розмірі 198 590,11 грн., 39918,00 грн - ПДВ.

З огляду на умови договору, відповідач повинен був сплатити на користь позивача 50 % від суми нарахованої позивачем орендної плати з урахуванням ПДВ в розмірі 139 213,06 грн.

Оскільки згідно наданого позивачем розрахунку та платіжних доручень про оплату орендної плати відповідачем сплачено суму 139 553,99 грн, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати в розмірі 10 242,88 грн. за період з грудня 2012 року по вересень 2014 року

Суд дослідив розрахунок позивача та встановив, що суму орендної плати за серпень 2014 року в розмірі 9939,64 грн та за вересень 2014 року в розмірі 10227,89 грн позивачем покладено на відповідача в повному обсязі, в той час як за умовами договору відповідач зобов'язався сплачувати на користь позивача 50 % від суми орендної плати.

Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, з врахуванням недоведеності наявності заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті орендної плати за спірний період та необґрунтованості наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 20 534,66 грн. недоїмки, в зв'язку з чим суд не вбачає наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, а відтак в позові слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 21.08.2017 р.