ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 серпня 2017 р. Справа № 918/480/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури в особі Рівненська обласна державна адміністрація, ДП "Клеванський лісгосп"

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про розірвання договору довгострокового тимчасового користування лісами та повернення лісової ділянки

За участю представників сторін:

від позивача: представник Любчик І.І., Ящук І.В.

від відповідача: представник ОСОБА_5

від органу прокуратури : Прищепа О.М.

Статті 20, 22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації (надалі Рівненська ОДА) та Державного підприємства "Клеванський лісгосп" (надалі ДП "Клеванський лісгосп") (надалі разом як Позивачі) звернувся в господарський суд Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі Відповідач, ФОП ОСОБА_2) в якому просить розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07.05.2012, укладений між Рівненською обласною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути на підставі акту приймання-передачі лісову ділянку площею 0,3 та, яка знаходиться на території Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

Позовні вимоги Заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури обгрунтовує тим, що підприємець ОСОБА_2 використовувала лісову ділянку в порушення умов договору довгострокового тимчасового користування лісами так як на орендованій лісовій ділянці провела реконструкцію тимчасової споруди, фактично нове будівництво, на яке на момент проведення його реконструкції право власності не було зареєстровано за жодним суб'єктом, та збільшила його площу з 58 м.кв. до 163,3 м.кв..

Рівненська ОДА та ДП "Клеванський лісгосп" позовні вимоги Заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури підтримали.

Представник відповідача надала суду відзив на позов в якому проти вимог заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури заперечує посилаючись при цьому на те, що на момент укладення Договору довгострокового користування, на спірній ділянці вже знаходилась будівля магазину, та Відповідачем було проведено реконструкцію не тимчасової, а капітальної споруди. 09 вересня 2014 року за Відповідачем зареєстровано право власності на нерухоме майно - критий майданчик виносної торгівлі з продовольчими кіосками та побутовим блоком, загальною площею 163,3 кв.м.. Відповідно до 4.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На сьогоднішній день право власності на вказану будівлю не оспорено.

Враховуючи наявність на спірній ділянці на момент укладення Договору відповідної будівлі, подальшу зміну площі такої будівлі, та реєстрацію права власності на неї, ФОП ОСОБА_2 зазначає, що не порушувала умови Договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07 травня 2012 року.

Крім того, відповідач зазначає, що враховуючи можливість використання спірної лісової ділянки для організації відпочинку населення у зв'язку із наявною сукупністю на ній природних та соціальних умов, така ділянка використовується Відповідачем саме в рекреаційних та культурно-оздоровчих цілях.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

07.05.2012, на підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації №203 від 25.04.2012, між Рівненською обласною державною адміністрацією в особі голови Рівненської районної державної адміністрації та підприємцем ОСОБА_2 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісами (далі Договір).

Вказаний Договір 07.05.2017 зареєстровано у Рівненському обласному управлінні лісового та мисливського господарства за №18.

Відповідно до п.1.1 Договору, в порядку та на умовах визначених договором Адміністрація виділяє, а Тимчасовий лісокористувач приймає в строкове платне користування лісову ділянку для використання в культурно-оздоровчих, рекреаційних, виховних, спортивних цілях, загальною площею 0,3 га, строком на 15 (п'ятнадцять) років, яка знаходиться в межах Клеванського лісництва - ДП «Клеванський лісгосп» на території Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

07 травня 2012 року між Рівненською ОДА та ФОП ОСОБА_2 підписано Акт приймання-передачі лісової ділянки до Договору на право довгострокового тимчасового користування лісами (далі - Акт), відповідно до якого ДП «Клеванський лісгосп» (Постійний користувач) передає, а Тимчасовий лісокористувач приймає в строкове платне користування лісову ділянку, яка знаходиться в межах Клеванського лісництва - ДП «Клеванський лісгосп», на території Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, загальною площею 0,3 га, строком на 15 (п'ятнадцять) років, для використання в культурно-оздоровчих, рекреаційних, виховних та спортивних цілях.

Заступник керівника місцевої прокуратури просить суд :

розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07.05.2012, укладений між Рівненською обласною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2;

зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути на підставі акту приймання-передачі лісову ділянку площею 0,3 га, яка знаходиться на території Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області.

Позовні вимоги заступник прокурора мотивує тим, що ФОП ОСОБА_2 використовувала лісову ділянку, надану їй в тимчасове користування, з порушеннями умов договору довгострокового тимчасового користування лісами, а саме - на орендованій лісовій ділянці вона провела реконструкцію тимчасової споруди, фактично нове будівництво, на яке на момент проведення його реконструкції право власності не було зареєстроване за жодним суб'єктом.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 цього ж Кодексу доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 25 Лісового кодексу України встановлено, що основним завданням державного регулювання та управління у сфері лісових відносин є забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів.

Державне регулювання та управління у сфері лісових відносин здійснюється шляхом:

1) формування та визначення основних напрямів державної політики у сфері лісових відносин;

2) визначення законом повноважень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування;

3) установлення відповідно до закону порядку і правил у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

4) здійснення державного контролю за охороною, захистом, використанням та відтворенням лісів.

Статтею 29-2 Лісового кодексу України визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері лісових відносин. Зокрема, відповідно до вказаної статті Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері лісових відносин:

1) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог природоохоронного законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів;

2) розглядає справи про адміністративні правопорушення;

3) обмежує чи зупиняє (тимчасово) в установленому порядку діяльність підприємств, установ та організацій незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо вона здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів;

4) застосовує у випадках, передбачених законом, економічні санкції до підприємств, установ та організацій, їх посадових і службових осіб, громадян за порушення вимог законодавства, подає позови до суду про відшкодування збитків і втрат, завданих унаслідок такого порушення;

5) вирішує інші питання, визначені законом та покладені на нього актами Президента України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017 р. № 275 Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Основними завданнями Держекоінспекції є:

1) реалізація державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів;

2) здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо:

охорони земель, надр;

екологічної та радіаційної безпеки;

охорони і використання територій та об'єктів природно-заповідного фонду;

охорони, захисту, використання і відтворення лісів;

збереження, відтворення і невиснажливого використання біологічного та ландшафтного різноманіття;

раціонального використання, відтворення і охорони об'єктів тваринного та рослинного світу;

ведення мисливського господарства та здійснення полювання;

охорони, раціонального використання та відтворення вод і відтворення водних ресурсів;

охорони атмосферного повітря;

формування, збереження і використання екологічної мережі;

стану навколишнього природного середовища;

поводження з відходами, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами;

здійснення заходів біологічної і генетичної безпеки стосовно біологічних об'єктів природного середовища під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованих організмів у відкритій системі;

3) внесення на розгляд Міністра екології та природних ресурсів пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань:

1) узагальнює практику застосування законодавства з питань, що належать до її компетенції, розробляє пропозиції щодо вдосконалення законодавчих актів, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правових актів міністерств та в установленому порядку подає їх Міністрові екології та природних ресурсів;

2) здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема щодо:

- пошкодження дерев і чагарників, знищення або пошкодження лісових культур, сіянців або саджанців у лісових розплідниках і на плантаціях, природного підросту та самосіву на землях, призначених під відновлення лісу, законності вирубування;

-повноти та законності здійснених заходів щодо відтворення лісів, зокрема цінними та рідкісними породами дерев, породами, притаманними відповідному регіону, та повноти заходів з догляду за лісовими культурами на землях, призначених під відновлення лісу;

- раціонального та невиснажливого використання лісових ресурсів;

- добування продуктів лісу та використання лісових ресурсів;

- здійснення комплексу необхідних заходів захисту для забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу, застосування пестицидів і агрохімікатів у лісовому господарстві та лісах;

- використання полезахисних лісосмуг, водоохоронних і захисних лісових насаджень;

-заготівлі деревини в порядку рубок головного користування та здійснення лісогосподарських заходів;

-експлуатації нових і реконструйованих підприємств, цехів, агрегатів, транспортних шляхів, магістральних трубопроводів, комунальних та інших об'єктів, не забезпечених обладнанням, що запобігає шкідливому впливу на стан і відтворення лісів;

- збереження корисної для лісу фауни.

3) проводить перевірки (у тому числі документальні) із застосуванням інструментально-лабораторного контролю, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов'язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням і здійснює лабораторні вимірювання (випробування);

4) надає центральним і місцевим органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування приписи щодо зупинення дії чи анулювання в установленому законодавством порядку дозволів, ліцензій, сертифікатів, висновків, рішень, лімітів, квот, погоджень, свідоцтв на спеціальне використання природних ресурсів, викиди і скиди забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, поводження з небезпечними хімічними речовинами, транскордонне переміщення об'єктів рослинного і тваринного світу (у тому числі водних живих ресурсів), а також щодо встановлення нормативів допустимих рівнів шкідливого впливу на стан навколишнього природного середовища;

вносить до відповідного органу ліцензування подання про позбавлення ліцензіата права на провадження виду господарської діяльності;

5) звертається до суду із позовом щодо обмеження чи зупинення діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин;

6) вносить у встановленому порядку центральним органам виконавчої влади, їх територіальним органам, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування вимоги щодо приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань, що належать до компетенції Держекоінспекції;

7) складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом;

8) пред'являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами;

9) вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах;

10) вживає відповідно до закону заходів щодо припинення самовільного користування надрами та забудови площ залягань корисних копалин з порушенням установленого порядку;

11) здійснює екологічний та радіологічний контроль товарів і транспортних засобів, у тому числі товарів (предметів) гуманітарної допомоги, у пунктах пропуску через державний кордон, на митній території України;

12) здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних із діяльністю Держекоінспекції, її територіальних органів, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління;

13) розробляє та бере участь у розробленні проектів законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України та інших актів законодавства з питань, що належать до її компетенції;

14) організовує науково-технічну, інвестиційну, інформаційну, видавничу діяльність;

15) здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов'язань, узятих за міжнародними договорами України, з питань, що належать до її компетенції, бере участь у підготовці міжнародних договорів України та відповідно до законодавства укладає міжнародні договори України міжвідомчого характеру;

16) забезпечує інформування громадськості про реалізацію державної політики з питань, що належать до компетенції Держекоінспекції;

17) бере участь у формуванні державного замовлення на підготовку фахівців у відповідній сфері;

18) здійснює функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери її управління;

19) здійснює інші повноваження, визначені законом.

Таким чином, виходячи із норм статті 32 ГПК України, належними доказами порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; використання лісової ділянки не за цільовим призначенням, тощо є проведення саме Держекоінспекцією перевірки (у тому числі документальної) та складення нею відповідно до законодавства акту (актів) за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надання нею обов'язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства.

Однак жодного з вищенаведених доказів, в обгрунтування позовних вимог, ні заступником прокурора, ні позивачами суду надано не було.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З метою реалізації своїх функцій прокуратура здійснює міжнародне співробітництво.

На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже ні до функцій прокуратури, ні до повноважень прокурора не відноситься здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема, щодо порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Відтак прокурор не вправі самостійно встановлювати наявність чи відсутність в діях орендарів лісових ділянок, в тому числі відповідача, порушень вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів, зокрема, щодо порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Крім того безпідставність позовних вимог заступника прокурора місцевої прокуратури підтверджується наступним.

Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються Земельним кодексом України, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать Земельному кодексу України.

Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст.57 Земельного кодексу України (надалі ЗК України), земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Відповідно до ст. 16 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Відповідно до ст.18 Лісового кодексу України (надалі ЛК України), об'єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності. Тимчасове користування лісами може бути: довгостроковим - терміном від одного до п'ятдесяти років і короткостроковим - терміном до одного року. Довгострокове тимчасове користування лісами - засноване на договорі строкове платне використання лісових ділянок, які виділяються для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, проведення науково-дослідних робіт. Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства.

Статтею 20 ЛК України встановлені права та обов'язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування. Так, тимчасові лісокористувачі мають право:

1/здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору;

2/ за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності;

З/ отримувати продукцію і доходи від її реалізації.

При цьому, тимчасові лісокористувачі зобов'язані:

1/приступати до використання лісів у строки, встановлені договором;

2/ виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором;

З/ дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель;

4/ вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об'єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі;

5/ своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів;

6/не порушувати прав інших лісокористувачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно п. 10.3. Договору дія даного договору припиняється шляхом його розірвання

- за згодою сторін;

- за рішенням суду, який набрав законної сили згідно норм процесуального законодавства;

- у разі високої пожежної небезпеки, незадовільного стану лісів внаслідок ущільнення ґрунту відвідувачами, виникнення вогнищ, шкідників, хвороб лісу і інших факторів, що призводять до ослаблення природних функцій лісів.

Відповідно до п.10.2 Договору дія даного договору припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- добровільної відмови Тимчасового лісокористувача від використання лісової ділянки з письмовим попередженням про це Адміністрацією за 3 (три) календарні місяці;

- припинення діяльності Тимчасового лісокористувача;

- порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; - використання лісової ділянки не за цільовим призначенням;

- вилучення лісової ділянки у Тимчасового лісокористувача для суспільних потреб або примусового відчуження її в порядку встановленому чинним законодавством;

- порушення або не виконання умов договору будь-якою із сторін;

- в інших випадках передбачених діючим законодавством.

Статтею 74 Лісового кодексу України передбачено, що використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей та проведення науково-дослідних робіт здійснюється з урахуванням вимог щодо збереження лісового середовища і природних ландшафтів з додержанням правил архітектурного планування приміських зон і санітарних вимог.

У лісах, що використовуються для відпочинку, лісокористувачі повинні здійснювати роботи щодо їх благоустрою.

Статтею 22 Лісового кодексу України встановлено, що підставами припинення права постійного користування лісами є:1) припинення права користування земельною лісовою ділянкою у випадках і порядку, встановлених законом; 2) використання лісових ресурсів способами, які завдають шкоду навколишньому природному середовищу, не забезпечують збереження оздоровчих, захисних та інших корисних властивостей лісів, негативно впливають на їх стан і відтворення; 3) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням.

Право тимчасового користування лісами припиняється у випадках, передбачених ст. 78 цього Кодексу для припинення права використання лісових ресурсів.

Відповідно до ст. 78 Лісового кодексу України право використання лісових ресурсів припиняється в разі:1) добровільної відмови від використання лісових ресурсів; 2) закінчення строку, на який було надано право використання лісових ресурсів; 3) припинення діяльності лісокористувачів, яким було надано право використання лісових ресурсів; 4) порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; 5) використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища; 6) порушення встановлених строків справляння збору за використання лісових ресурсів; 7) використання лісової ділянки не за цільовим призначенням; 8) невідшкодування в установленому порядку збитків, заподіяних лісовому господарству внаслідок порушень лісового законодавства, та невиконання вимог щодо усунення виявлених недоліків.

Відповідно до п.п. 5.3, 5.5, 5.6 Правил використання корисних властивостей лісів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 14.08.2012 №502 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 05.09.2012 за №1536/21848, при використанні корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей тимчасовий лісокористувач забезпечує на виділеній лісовій ділянці створення сприятливих умов для перебування громадян шляхом проведення робіт з благоустрою цих ділянок. При виконанні робіт з благоустрою лісової ділянки мають зберігатись ліси та природні ландшафти, дотримуватись правила пожежної безпеки та санітарні правила в лісах.

Заходи щодо благоустрою лісової ділянки повинні бути спрямовані на збереження лісового середовища в умовах рекреаційних навантажень, створення необхідного комфорту та зручностей для відпочиваючих і включати в себе: оформлення входу; облаштування майданчиків для стоянки автомобілів; встановлення контрольно-пропускних пунктів; облаштування оглядових майданчиків, санвузлів; виготовлення та встановлення покажчиків, художніх барельєфів та скульптур; улаштування драбин, перил на маршрутах; облаштування місць розведення багать; установлення урн для сміття, облаштування спусків до води, благоустрій природних джерел, облаштування дорожньо-стежкової мережі; інші заходи, необхідні для цілей використання лісової ділянки.

При використанні корисних властивостей лісів не допускається пошкодження лісових насаджень, рослинного покриву та ґрунтів, засмічення та забруднення виділеної лісової ділянки та прилеглої до неї території.

Відповідно до п. 9.7 Договору тимчасовий лісокористувач зобов'язаний використовувати лісові ділянки, вказані в п.1.1 договору, тільки відповідно до цільового призначення та на умовах даного договору; дотримуватись норм лісового, екологічного, земельного законодавства України, протипожежних, санітарних правил, а також правил техніки безпеки та охорони праці. Тимчасовий лісокористувач має право використовувати вказані у п. 1.1 договору лісові ділянки для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей у відповідності до умов договору та діючого законодавства України; в порядку визначеному чинним законодавством за погодженням з Адміністрацією споруджувати тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності.

Отже, сторони договору передбачили можливість спорудження на орендованих земельних лісових ділянках тимчасових будівель та споруд, в тому числі об'єктів малої архітектурної форми.

Відповідно до п. 6.4. Правил використання корисних властивостей лісів спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів).

За результатами дослідження матеріалів справи судом встановлено, що на лісовій ділянці, яка передана в оренду ФОП ОСОБА_2, знаходилася будівля магазину, розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 58 кв.м., на яку рішенням Господарського суду Рівненської області N14/52 від 10.03.2006 визнано право власності за ПАТ Агрофірма "Зоря ім. Плютинського".

Між ПАТ Агрофірма «Зоря ім. Плютинського», як продавцем та ОСОБА_2, як покупцем 04.07.2011 укладено договір купівлі продажу вищевказаної будівлі.

Про зазначені факти вказується і заступником прокурора в позовній заяві.

Відповідно до п.2 Договору купівлі-продажу будівлі магазину від 04 липня 2011 року, будівля, що продається, металева на бетонному фундаменті загальною площею 58 кв. м., підключений до електропостачання. До неї також відносяться надвірні споруди, замощення та огорожа.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 27 жовтня 2011 року, як будівля магазину, так і прибудова до нього, знаходиться на бетонному фундаменті.

Відповідно до п.1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Частиною 2 ст.28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше ЗО квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Враховуючи наявність у вищевказаній будівлі фундаменту, таку будівлю не можна вважати тимчасовою спорудою.

Вказане підтверджується рішенням господарського суду Рівненської області від 11.04.2012 у справі №5019/334/12, а відтак, на підставі ст.35 ГПК України не потребує повторного доказування.

Таким чином суд приходить до висновку, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 на орендованій, на підставі договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07.05.2012, лісовій ділянці не зводила тимчасових споруд чи будівель, а отримала в оренду лісову ділянку, на якій вже знаходилася будівля магазину.

Відтак твердження заступника прокурора місцевої прокуратури про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_2 без дозволу орендодавця лісової ділянки звела на ній тимчасову споруду, чим порушила правила і норми використання лісових ресурсів, не підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується реконструкції будівлі магазину, яка знаходилася на орендованій відповідачем лісовій ділянці, то суд зазначає наступне.

Як встановлено вище будівлю магазину ФОП ОСОБА_2 придбала на підставі договору купівлі продажу від 04.07.2011 у ПАТ Агрофірма «Зоря ім. Плютинського», яка належала останньому на праві власності на підставі рішення Господарського суду Рівненської області N14/52 від 10.03.2006.

2 жовтня 2013 року в інспекції ДАБК у Рівненській області зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт.

Так, відповідно до вказаної декларації, Замовником є ОСОБА_2; об'єкт будівництва - критий майданчик виносної торгівлі з продовольчими кіосками та побутовим блоком на АДРЕСА_1; поштова/будівельна адреса - АДРЕСА_1; вид будівництва - реконструкція; земельна ділянка використовується для будівництва на підставі Договору на право довгострокового тимчасового користування лісами від 07.05.2012 №18; загальна площа будівлі відповідно до проектної документації 119,30 кв.м.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 02 вересня 2014 року, загальна площа критого майданчика виносної торгівлі з продовольчими кіосками та побутовим блоком по АДРЕСА_1 склала 163,3 кв.м.

09 вересня 2014 року за Відповідачем зареєстровано право власності на нерухоме майно - критий майданчик виносної торгівлі з продовольчими кіосками та побутовим блоком, загальною площею 163,3 кв.м.

Відповідно до 4.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На сьогоднішній день право власності ФОП ОСОБА_2 на вказану будівлю ніким не оспорено.

Враховуючи наявність на спірній ділянці на момент укладення Договору відповідної будівлі, подальшу зміну площі такої будівлі, та реєстрацію права власності на неї, ФОП ОСОБА_2 не порушувала умови Договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07 травня 2012 року.

Крім того, суд зазначає, що сама по собі реконструкція будівлі та реєстрація права власності на неї не може свідчить про нецільове використання орендованої лісової ділянки, так як на даний момент відсутній акт центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері лісових відносин яким би це могло бути встановлено. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Однак зміна орендарем площі будівлі, розміщеної на орендованій лісовій ділянці, не є істотним порушенням договору з його сторони, так як в даному випадку друга сторона (орендодавець) не позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стосовно встановлених порушень вимог щодо використання лісової ділянки в культурно-оздоровчих, рекреаційних, виховних, спортивних цілях.

Прокурором зазначено, що Відповідач фактично займається на вказаній ділянці підприємницькою діяльністю та розмістила на ній кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1». Дані обставини підтверджує фотознімками лісового масиву. Також посилається на вид діяльності, зареєстрований за Відповідачем у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (КВЕД 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування).

Проте, з твердженнями щодо неможливості використання Відповідачем ділянки в рекреаційних чи культурно-оздоровчих цілях погодитися не можна.

На лісовій ділянці, яку використовує ФОП ОСОБА_2, крім кафе розташовані також і альтанки та інші архітектурні форми призначені для організації відпочинку населення.

Лісовим кодексом України передбачений поділ лісів за екологічним і соціально-економічним значенням та залежно від основних виконуваних ними функцій, при цьому окремо виділяються такі категорії лісів, як ліси природоохоронного призначення та рекреаційно-оздоровчі ліси.

Так, згідно з ч. З ст. 1 ЛК України, усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України, а ст. 40 ЛК України передбачає, що під час поділу лісів на відповідні категорії встановлюються межі лісових ділянок кожної категорії.

Отже, вказуючи на особливості охорони, захисту, використання та відтворення лісів у межах об'єктів природно-заповідного фонду, ст. 100 ЛК України зазначає, що вони знаходяться на землях природно-заповідного фонду. Водночас рекреаційно-оздоровчі ліси розташовані на землях рекреаційного призначення, що підтверджує ст. 51 ЗК України.

Згідно ст.50 ЗК України, до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів.

Отже, враховуючи можливість використання спірної лісової ділянки для організації відпочинку населення у зв'язку із наявною сукупністю на ній природних та соціальних умов, така ділянка використовується Відповідачем саме в рекреаційних та культурно-оздоровчих цілях.

Окремо слід звернути увагу на Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства СПД, яким надано в довгострокове користування лісові ділянки в рекреаційних цілях від 05 квітня 2017 року, складений ДП «Клеванський лісгосп».

Так, за результатами планової перевірки ФОП ОСОБА_2 встановлено наступне: лісова ділянка остовблена, використовується без порушень у відповідності до умов договору №18 від 07.05.2012, на ділянці встановлено факт демонтації непогодженої споруди, межі переданої в довгострокове користування лісової ділянки не порушуються.

За результатами позапланової перевірки Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області (акт №199 перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07 квітня 2017 року) порушень не встановлено.

Відтак заступником керівника місцевої прокуратури не доведено належними доказами наявності підстав для розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07.05.2012, укладеного між Рівненською обласною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2. Не встановлено таких підстав і господарським судом під час розгляду справи.

Отже позовні вимоги заступника керівника місцевої прокуратури про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07.05.2012, укладеного між Рівненською обласною державною адміністрацією та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 є безпідставними, і, відповідно не підлягають задоволенню.

Не підлягають задоволенню і вимоги заступника керівника місцевої прокуратури про зобов'язання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 повернути на підставі акту приймання-передачі лісову ділянку площею 0,3 та, яка знаходиться на території Оржівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, так як дані вимоги безпосередньо грунтувалися на вимозі про розірвання договору на право довгострокового тимчасового користування лісами №18 від 07.05.2012, яка є безпідставною.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Повний текст рішення підписано 30 серпня 2017 року.

Суддя Марач В.В.