ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.2017 Справа № 905/1465/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро

до відповідача: Обласного центру медико-соціальної експертизи, м. Краматорськ

про стягнення заборгованості у розмірі 7249,75 грн.

Представники сторін:

від позивача : ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м.Дніпро, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Обласного центру медико-соціальної експертизи, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 7249,75 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору оренди комерційної нерухомості №3064-12Е000 від 12.02.2016 щодо орендної оплати.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 29.06.2017 порушено провадження по справі №905/1465/17.

10.07.2017 відповідач надав відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнав в частині основного боргу у розмірі 6167,83грн., заперечив щодо нарахування пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Також, 10.07.2017 відповідач надав клопотання про зупинення провадження по справі до вирішення питання збільшення планових бюджетних асигнувань у звязку з виниклою заборгованістю перед ПАТ «Укртелеком» в сумі 6167,83грн.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, проти зупинення провадження у справі заперечив.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обовязками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача суд встановив:

12.02.2016 між позивачем, Публічним акціонерним товариством „Укртелеком (орендодавець) та відповідачем, Обласним центром медико-соціальної експертизи (орендар) укладено договір оренди комерційної нерухомості №3064-12Е000 (договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість (далі майно), розташовану на 1-му поверсі 4-поверхової нежитлової будівлі АТС-6 (літ.А-4) за адресою: Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Дніпропетровська, 7, загальною площею 92,8м2 (приміщення №8, 9, 10 згідно з планом за поверхами), в тому числі коефіцієнт загальних площ 32,01%, що відображає частку Орендаря у місцях загального користування, для розміщення офісу, та на 2-му поверсі 4 поверхової вищевказаної нежитлової будівлі АТС-6 за адресою: Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Дніпропетровська, 7, загальною площею - 39,3 м2 (приміщення №8 згідно з планом за поверхами), в тому числі коефіцієнт загальних площ 3,09%, що відображає частку Орендаря у місцях загального користування, для розміщення недіючого архіву.

Згідно п. 2.1 договору, передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акту приймання-передачі майна, форма якого затверджена в додатку №1 до цього Договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до орендаря з дати підписання такого Акту.

За домовленістю сторін орендна плата становить 20,00грн. за 1 м2 орендованої площі без ПДВ, що становить 2642,00грн.за 132,1м2 без ПДВ за місяць. ПДВ (20%) 528,40грн., всього з ПДВ 3170,40грн. (п.3.1. договору).

Згідно з п.п.3.2.-3.9. договору починаючи з 2017 року кожного 01 січня кожного року оренди орендна плата збільшується не менше ніж на 10% від ставок орендної плати, що діяла за попередній рік оренди.

Орендодавець має право в односторонньому порядку змінювати розмір орендної плати шляхом направлення орендарю письмового повідомлення не пізніше ніж за 30 календарних днів до дати запровадження нової орендної плати.

Додатково до орендної плати орендар оплачує послуги з утримання комерційної нерухомості які складаються з комунальних витрат: відшкодування витрат на опалення, водопостачання та каналізацію, охорону обєкта, прибирання загальних місць, вивіз сміття, відшкодування плати за землю, витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями тощо. Повний перелік та вартість даних послуг на дату складання договору вказується в додатку 2.

Відшкодування витрат за теплопостачання здійснюється згідно з фактичними обсягами його використання по рахункам орендодавця, пропорційно орендній площі.

Орендодавець в односторонньому порядку без укладання будь-яких змін та доповнень до цього договору змінює плату за послуги з утримання комерційної нерухомості у разі зміни або запровадження нових цін, тарифів на комунальні послуги, введення інших обовязкових зборів і платежів згідно з законодавством України.

Орендар відшкодовує вартість електроенергії, спожитої за місяць на підставі окремого розрахунку (додаток 3) у відповідності до державних тарифів.

Щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим орендодавець надає орендарю Акт про надані послуги, яким підтверджується обсяг та вартість послуг оренди за місяць разом з рахунком на оплату. Орендар зобовязаний підписати Акт про надані послуги та повернути його орендодавцю не пізніше 30 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі неповернення Акту про надані послуги Орендодавцю у вказаний строк він вважається погодженим Орендарем.

Орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Неотримання рахунку орендарем не звільняє його від сплати орендної плати за договором.

Відповідно до п.6.1.3.договору орендар зобовязаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Згідно з пунктом 12.1. договору, договір набирає чинності після підписання його сторонами з 01.01.2016 і діє до 31.12.2016 включно та до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Згідно з актом приймання-передачі майна від 01.01.2016, що є додатком до договору орендодавець передав, а орендар прийняв майно загальною площею 132,1 м2.

Враховуючи статус об'єкту оренди, сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як передбачено частинами 1 та 5 ст.762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від сплати орендної плати згідно визначених умов договору.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як стверджує позивач внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди комерційної нерухомості №3064-12Е000 від 12.02.2016 у відповідача перед позивачем за грудень 2016 року утворилася заборгованість в 6167,83грн.

В матеріалах справи наявний акт звіряння від 20.04.2017, підписаний сторонами без заперечень, у відповідності до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 20.04.2017 складає 6167,83грн. Доказів оплати зазначеної заборгованості відповідачем не надано. Крім того у відзиві на позов відповідач не заперечує факт наявної заборгованості з орендної плати в сумі 6167,83грн.

Посилання відповідача у відзиві на відсутність бюджетного фінансування за відсутності його вини не звільняє останнього від виконання взятого на себе договірного зобов'язання щодо оплати за оренду майна за договором оренди комерційної нерухомості №3064-12Е000 від 12.02.2016 виходячи з наступного.

Так, майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Цивільного кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Бюджетні установи для свого нормального функціонування і здійснення передбаченої установчими документами діяльності укладають договори, оплата за якими здійснюється за рахунок бюджетних коштів.

При цьому, незважаючи на залучення до відносин між бюджетними установами бюджетних коштів, зазначені відносини є не бюджетними, а господарсько-правовими.

Статтею 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, отже для таких господарсько-правових відносин характерна юридична рівність сторін, в тому числі й державних підприємств, організацій та установ, заснованих на державній власності.

Згідно частини першої ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Суд зазначає, що ні Господарський кодекс України, ні Цивільний кодекс України при визначенні відповідальності за укладеним договором не виділяють в окрему категорію осіб "бюджетні установи" і не встановлюють окремі правила для них. Тобто, бюджетна установа, як отримувач і розпорядник бюджетних коштів, не має будь-яких привілей чи пільг у рамках виконання своїх зобов'язань за такими договорами.

Тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов'язку такого органу, який виступає стороною зобов'язального правовідношення, від його виконання належним чином.

Згідно п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/374/2013 від 18.02.13 відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (від 18.10.05) та у справі "Бакалов проти України" (від 30.11.04) зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача орендної плати за грудень 2016 року у сумі 6167,83грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути пеню в розмірі 691,30грн. за період з 21.01.2017 по 21.06.2017.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у разі порушення строків виконання грошових зобовязань за цим договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543-96-ВР передбачено, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Приймаючи до уваги, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем у досліджуваний період підтверджується матеріалами справи, розмір заявленої до стягнення пені не перевищує встановленого ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань граничного розміру, а період стягнення, наведений у розрахунку, визначений із урахуванням меж, передбачених ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, суд, здійснивши перевірку розрахунку дійшов висновку про можливість задоволення вимог, щодо стягнення пені у сумі 691,30грн. за період з 21.01.2017 по 21.06.2017.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 76,55грн. та інфляційних витрат у розмірі 314,07грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних за період з 21.01.2017 по 20.06.2017 у сумі 76,55грн. суд визнає його вірним.

З огляду на що, 3% річних підлягають задоволенню у сумі 76,55грн. за період з 21.01.2017 по 20.06.2017.

Відповідно до абз.3 п.3.2. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які мала місце дефляція.

За здійсненим господарським судом перерахунком інфляційних витрат суд визнає його вірним.

Таким чином, стягненню на користь позивача підлягає сума інфляційних у розмірі 314,07грн. за період з 01.02.2017 по 31.05.2017.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення питання збільшення планових бюджетних асигнувань у звязку з виниклою заборгованістю перед ПАТ «Укртелеком» в сумі 6167,83грн. є безпідставним з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником.

Враховуючи приписи ст. 79 ГПК України у суду відсутні правові підстави для зупинення провадження по справі до вирішення питання збільшення планових бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при задоволенні позову покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», м. Дніпро до відповідача, Обласного центру медико-соціальної експертизи, м. Краматорськ про стягнення заборгованості у розмірі 7249,75 грн., задовольнити.

Стягнути з Обласного центру медико-соціальної експертизи (84306, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Дніпропетровська, буд. 14, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Київ (01601, м. Київ, бул. ОСОБА_2, буд. 18, ) в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (49600, м. Дніпро, вул. Херсонська, 26; адреса для листування: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Миру, 85, ) суму основного боргу у розмірі 6167,83грн., пеню у сумі 691,30грн., 3% річних у розмірі 76,55 грн., інфляційні нарахування у розмірі 314,07грн., судовий збір у розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повний текст рішення буде складено та підписано 21.08.2017.

Повний текст рішення складено та підписано 21.08.2017.

Суддя Г.Є. Курило