ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року Справа № 915/558/17

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 68; ідентифікаційний код 20917678),

до відповідача: Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (54018, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, буд. 55-Е; ідентифікаційний код 41250753)

про: стягнення 290,13 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю № 07-7 від 03.01.2017,

від відповідача: ОСОБА_2 за довіреністю № 3755/10-1 від 05.04.2017.

Суть спору:

09 червня 2017 року Центральний районний центр зайнятості м. Миколаєва звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 07-1729 від 08.06.2017 (з урахуванням додаткових пояснень до неї б/н від 20.07.2017), в якій просить стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області завдану майнову шкоду у розмірі 290,13 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі довідки Центрального РЦЗ № 516 від 12.05.2017; довідки Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва № 1258 від 02.06.2014; листа (інформації) відповідача № 16266/03 від 29.12.2016; персональної картки особи ОСОБА_3; заяви від 25.03.2014 від ОСОБА_3 про надання статусу безробітного; банківської виписки про повернення переплати в розмірі 745,22 грн.; претензії № 07-205 від 23.01.2017 з доказами її направлення відповідачу; норм статей 22, 23, 36, 38, 31, 45, 58, 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», статей 44, 45 Закону України «Про зайнятість населення», статей 1173, 104 Цивільного кодексу України, та мотивовані тим, що факт порушення строків Управління щодо прийняття рішення у призначенні пенсії ОСОБА_3 та факт надання Управлінням недостовірних відомостей в частині дати призначення пенсії ОСОБА_3 призвели до завдання майнової шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у вигляді коштів, що були виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_3 за період з 01 квітня 2014 року по 16 квітня 2014 року в розмірі 290,30 грн.

Відповідач у відзиві № 8728/10 від 30.06.2017 (з урахуванням доповнення до нього № 11366/10 від 15.08.2017) на позов заперечив, просить суд відмовити позивачу в його задоволені, мотивуючі таким: довідка № 1258 від 02.06.2014 містить інформацію про факт перебування ОСОБА_3 на обліку в Управлінні з 17.04.2014 і відповідає дійсності. Заява про призначення пенсії була подана ОСОБА_3 17.04.2014, однак пенсія з 20.01.2014 була призначена йому згідно протоколу від 20.06.2014 № 1768. Таким чином, станом на дату видачі вищевказаної довідки від 02.06.2014 № 1258 пенсія ОСОБА_3 ще не була призначена. Вказана довідка була видана Управлінням на прохання ОСОБА_3 і під час її видачі Управління не могло і не повинно було передбачати можливості надання пенсіонером цієї довідки Центральному РЦЗ. Відповідач також зазначає про відсутність в діях Управління щодо позивача складу цивільного правопорушення.

23.08.2017 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 28.08.2017.

28.08.2017 за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2014 року з метою реалізації права на соціальний захист до Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва звернувся ОСОБА_3 як особа, що шукає роботу.

За даними позивача, ОСОБА_3 перебував на обліку в Центральному РЦЗ з 25.03.2014 по 10.06.2014 (реєстрацію припинено на підставі абз. 17 пп. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20.03.2013, та отримував допомогу по безробіттю з 01.04.2014 по 28.05.2014 включно відповідно до статей 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

10 червня 2014 року під час прийому у спеціаліста Центрального РЦЗ ОСОБА_3 було надано видану Управлінням Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва довідку № 1258 від 02.06.2014, згідно якої ОСОБА_3 перебуває на обліку в Управлінні і отримує пенсію за віком з 17.04.2014.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 45 Закону (п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення»: реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугою років.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 31 вищеназваного Закону виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Враховуючи вищевикладене та той факт, що ОСОБА_3 своєчасно не повідомив про факт отримання ним пенсії за віком з 17.04.2014, сума виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_3 з 17.04.2014 по 28.05.2014 у розмірі 745,22 грн. була стягнута з ОСОБА_3 на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Та, 12.06.2014 ОСОБА_3 повернув незаконно виплачено допомогу по безробіттю за період з 17 квітня 2014 року по 28 травня 2014 року у розмірі 745,22 грн., про що свідчить банківська виписка, надана позивачем.

В подальшому, як зазначає Центральний РЦЗ останнім було проведено відпрацювання листа Міністерства фінансів України від 04.08.2016 № 31-29020-09-10/22716 щодо верифікації інформації про осіб, які зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні, та які в період перебування на обліку в державній службі зайнятості отримували пенсію за віком або за вислугою років.

В ході проведення верифікації та моніторингу достовірності інформації про осіб, які зареєстровані в державній службі зайнятості як безробітні, та які в період перебування на обліку в державній службі зайнятості отримували пенсію за віком або за вислугою років, Центральним РЦЗ від Управління ПФУ отримано лист від 22.11.2016 № 14287/04, з якого вбачається, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком з 20.01.2014.

З метою з'ясування розбіжностей, Центральним РЦЗ на адресу Управління було направлено лист від 21.12.2016 № 07-4307, на який отримано відповідь, в якій Управління лише підтвердило факт отримання ОСОБА_3 пенсії за віком з 20.01.2014, та зазначило, що дану пенсію ОСОБА_3 призначено на підставі звернення від 17.04.2014 відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протоколом від 20.06.2014 № 1768.

Предметом даного спору виступає майнова вимога позивача про стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 290,13 грн. за період з 01 квітня 2014 року по 16 квітня 2014 року.

Підставою виступає: оформлена та видана відповідачем фізичній особі довідка № 1258 від 02.06.2014, яка містить недостовірні відомості; норми статті 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статті 1166 Цивільного кодексу України.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Таким чином, відповідач є суб'єктом владних повноважень, який відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» здійснює владні управлінські функції, зокрема, керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду тощо в межах покладених на нього повноважень та у спосіб, визначений Конституцією України, зазначеними Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення перерахунку та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, згідно з частинами 1, 2, 4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовуються у випадках, встановлених цим кодексом та іншим законом.

Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою.

З матеріалів справи вбачається, що дійсно 02.06.2014 працівниками Управління Пенсійного фонду України у Центральному районі м. Миколаєва була видана довідка № 1258 ОСОБА_3 в тім, що він перебуває на обліку в Центральному міському (районному) управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком з 17.04.2014. Довідка видана для пред'явлення за місцем вимоги.

Фізична особа ОСОБА_3 отриману від Управління довідку № 1258 від 02.06.2014 пред'явив 10.06.2014 спеціалісту Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва, щоб знятися з обліку. Саме на підставі даних (інформації), зазначених в даній довідці, позивач, по-перше, припинив реєстрацію ОСОБА_3 по безробіттю та, по-друге, стягнув з безробітного 745,22 грн.

Як вже було вище наведено, за результатами проведеної верифікації та отримання від відповідача листа № 14287/04 від 22.11.2016 (лист-підтвердження № 16266/03 від 29.12.2016) позивач з'ясував, що ОСОБА_3 фактично отримує пенсію за віком з 20 січня 2014 року, а не з 17 квітня 2014 року, як було вказано у довідці відповідача № 1258 від 02.06.2014.

Наведене призвело до завдання майнової шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у вигляді грошових коштів, що були безпідставно виплачені ОСОБА_3 як допомога по безробіттю за період з 01.04.2014 по 16.04.2014 (особа звернулась щодо реєстрації у березні 2014 року) у розмірі 290,13 грн., оскільки статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Також слушним є твердження позивача про те, що підстав для ненадання статусу безробітного ОСОБА_3 у Центрального РЦЗ 25.03.2014 не було, так як відомості щодо призначення пенсії даній фізичній особі були надані лише 10.06.2014.

Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем, з метою досудового врегулювання спору, 23 січня 2017 року на адресу відповідача було направлено претензію за вих. № 07-205 з пропозицією добровільного повернення завданої майнової шкоди, проте відповідач належним чином на цю претензію не відреагував.

За приписами частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За наслідками вищенаведених норм та обставин, суд дійшов висновків:

1) позивачем доведено наявність зменшення майнового суб'єктивного права (блага), що спричинило втрати у позивача) та обсяг (відповідно до наданого позивачем розрахунку) шкоди, що завдана особі та підлягає відшкодуванню;

2) позивачем доведена суду протиправна поведінка відповідача у вигляді оформлення та видачі останнім фізичній особі довідки № 1258 від 02.06.2014 для пред'явлення за місцем вимоги із зазначенням, що ОСОБА_3 отримує пенсію за віком з 17.04.2014, хоча фактично, згідно листа Управління ПФУ від 22.11.2016 № 14287/04 та протоколу Управління ПФУ № 17/68 від 20.06.2014, зазначена фізична особа отримує пенсію за віком з 20.01.2014.

Отже, має місце зазначення в довідці № 1258 від 02.06.2014 посадовою особою Управління Пенсійного фонду України недостовірних відомостей в частині дати призначення пенсії ОСОБА_3;

3) доведення відсутності вини є цивільно-процесуальним обов'язком особи, яка завдала шкоди.

Відповідач з приводу відсутності своєї вини у спірних відносинах посилається на те, що при призначенні пенсії ОСОБА_3 Управління не могло і не повинно було передбачити, що зазначений громадянин перебуває на обліку в Центральному РЦЗ та отримує допомогу по безробіттю, суму якої в подальшому Центральний РЦЗ кваліфікуватиме як шкоду (збитки), оскільки при поданні заяви про призначення пенсії ОСОБА_3 не повідомив Управління про перебування на обліку в Центральному РЦЗ.

Однак, вказана мотивація заподіювача шкоди не доводить тієї обставини, що шкоди завдано не з його вини.

Допомога по безробіттю у період після призначення пенсії, тобто після 20.01.2014 була призначена ОСОБА_3 всупереч вимогам Закону України «Про зайнятість населення» саме через неправомірні дії Пенсійного фонду України.

Судом було з'ясовано, що чинним законодавством України не передбачено обов'язок органів Державної служби зайнятості населення України у зверненні до органів Пенсійного фонду України, щодо підтвердження інформації про призначення пенсії, наданої безробітним, а лише, як зазначалося вище, на безробітного покладається обов'язок щодо інформування органів Державної служби зайнятості населення України про обставини, що впливають на виплати допомоги по безробіттю, до яких відноситься і факт отримання пенсії за віком;

4) причинний зв'язок між протиправною поведінкою Управління ПФУ та збитками, завданими Центральному РЦЗ, полягає в наступному: надання Управлінням ПФУ довідки із зазначенням: «ОСОБА_3 отримує пенсію за віком з 17.04.2014» стало підставою для Центрального РЦЗ стягнути на підставі ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з ОСОБА_3 отриманої допомоги по безробіттю з 17.04.2014 (зловживання обов'язками безробітного, передбаченими п. 4 ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», а саме неінформування Центральний РЦЗ про обставини припинення реєстрації, визначені п. 13 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення»). Навпроти, надання Управлінням ПФУ достовірних відомостей в частині призначення пенсії та саме своєчасне призначення пенсії за віком ОСОБА_3 було б підставою Центральному РЦЗ відмовити ОСОБА_3 у наданні статусу безробітного або у разі протилежного стягнення з ОСОБА_3 всієї допомоги по безробіттю (у зв'язку з наданням недостовірних відомостей при постановці на облік в Центральному РЦЗ), адже відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Неправомірні дії відповідача порушують інтереси держави, так як Центральний РЦЗ є державною установою, яка фінансується за рахунок коштів, зазначених у ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Кошти, отримані цією службою, спрямовується до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття і використовується відповідно до статті 16 цього Закону, а тому неотримання або несвоєчасне отримання необхідних коштів негативно впливатиме на можливість виконання функцій служби щодо ефективного забезпечення зайнятості населення та страхування на випадок безробіття.

За правилами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області (54018, м. Миколаїв, проспект Богоявленський, буд. 55-Е; ідентифікаційний код 41250753) на користь Центрального районного центру зайнятості м. Миколаєва (54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 68; ідентифікаційний код 20917678; р/р 0436, ОСОБА_2 ГУДКСУ Миколаївської області, МФО 826013) завдану майнову шкоду в розмірі 290,13 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено та підписано 04 вересня 2017 року.

Суддя О.Г. Смородінова