ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.09.2017 Справа № 904/7896/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Квік-2006", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 980 061,65 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Булана Ю.М.

Представники:

Від позивача:ОСОБА_1, представник за довіреністю № б/н від 03.06.2017

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Квік-2006" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" суму основного боргу у розмірі 777 600,00 грн., пеню - 53 752,13 грн., 3% річних - 27 627,20 грн. інфляційні втрати 121 072,32 грн. за договором поставки № 16032т від 01.03.2016.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що відповідач про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі відповідач отримав 21.08.2017, про що свідчить поштове повідомлення № 752 (а.с. 38).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобовязані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач знав про наявність в господарському суді справи, він не був позбавлений можливості після отримання ухвали про порушення провадження у справі зясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі, яка була отримана відповідачем зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, відповідач не скористався належними йому процесуальними правами та відзиву на позов не надав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи не заявлялись.

В судовому засіданні 04.09.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Квік-2006" (далі - Позивач, Постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - Відповідач, Замовник) укладено договір поставки № 16032т (далі - Договір). У відповідності з цим договором постачальник зобовязується поставити і передати у власність замовника товар, вказаний у специфікації, що є невідємною частиною цього договору, а замовник зобовязується прийняти та оплатити поставлений товар на умовах даного договору ((п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору найменування товару: кришка циліндра зібрана 5Д49.78 ЗП СК. Виробник: ТОВ «ТВК «КВІК-2006» (п. 1.3. Договору).

Умови поставки: на склад замовника за адресою м. Дніпропетровськ, вул.. Академіка Белелюбського, 7 за рахунок постачальника (п. 1.4. Договору).

Ціна товару, що поставляється за договором, вказана у Специфікації, що є невідємною частиною цього договору (п. 1.5. Договору).

Відповідно до п. 1.6. Договору Право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі або ушкодження товару переходить від постачальника до замовника у момент, коли товар поставлений відповідно до умов договору.

Поставка товару здійснюється партіями, на протязі 5 робочих днів з моменту узгодження поставки сторонами. Кількість та асортимент товару у кожній партії визначається в заявці заявника (п. 5.1. Договору).

Згідно п. 6.1. Договору замовник сплачує за цінами, вказаними у специфікації.

У відповідності до п. 7.1. Договору розрахунки за договором проводяться у безготівковому порядку на рахунок постачальника, вказаний в договорі, в національній валюті України. Замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 60 банківських днів з дня поставки та на підставі отриманого від постачальника рахунку. У виняткових випадках допускається попередня оплата очікуваної поставки товару. У виняткових випадках допускається попередня оплата очікуваної поставки товару.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2016 (п. 14.2. Договору).

Сторонами підписано специфікацію №1 (а.с. 28).

Як зазначив Позивач, на виконання умов договору ним поставлено Відповідачеві товар на загальну суму 777 600,00 грн., що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною, товарно-транспортною накладною та виставленим рахунком на оплату (а.с. 29-32).

Відповідач не розрахувався за поставлений товар, на підставі чого у нього виникла заборгованість у сумі 777 600,00 грн., що і стало причиною звернення позивача з позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію №1 від 05.07.2017, з вимогою оплатити суму боргу (а.с. 33-34)

21.08.2017 відповідач надав позивачеві відповідь на претензію, в якій зазначив, що з огляду на складний фінансово-економічний стан заводу, несвоєчасне перерахування ПАТ "Українська залізниця" та контрагентами коштів за виконані ремонти тепловозів, а також несвоєчасне виконання контрагентами зобов'язань з поставки запчастин згідно укладених договорів, ТОВ "ТВК "Квік-2006" включено до графіку погашення боргу впродовж ІІІ кварталу 2017 року (а.с. 43).

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 777 600,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 53 752,13 грн. за період з 11.08.2016 по 03.12.2016, 3 % річних - 27 637,20 грн. за період з 04.06.2016 по 11.08.2017 та інфляційні втрати - 121 072,32 грн. за період з червня 2016 року по липень 2017 року.

Відповідно до п.10.5. Договору у випадку порушення замовником строків розрахунків за договором замовник сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як пояснив позивач, зазначення в розрахунку пені дати початку нарахування 11.08.2016 є технічною помилкою та просив суд задовольнити позов відповідно до позовних вимог.

Перевіривши розрахунки Позивача, судом встановлено, що сума пені становить 60 827,02 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 53 752,13 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, судом встановлено, що 3 % річних за період з 04.06.2016 по 11.08.2017 становлять 27 701,11 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 27 637,20 грн.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Зазначена позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеною в постановах № 905/707/16 від 26.10.2016р., № 905/711/16 від 22.11.2016р. та № 904/6149/16 від 27.12.2016р.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, за період з червня 2016р. по липень 2017р. становлять 122 890,39 грн., однак суд не може вийти за межі позовних вимог, тому до стягнення підлягає сума заявлена позивачем 121 072,32 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В силу вказаної норми обовязок доведення обставин покладається на сторону, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 777 600,00 грн., пені - 53 752,13 грн., 3% річних - 27 637,11 грн., інфляційних втрат - 121 072,32 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 267 525, 526, 527, 530, Цивільного кодексу України, ст.ст. 32, 33, 34, 36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, м. Дніпропетровськ, вул. Академіка Белелюбського, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-виробнича компанія "Квік-2006" ( 69014, м. Запоріжжя, вул. Базова, 9А, ) суму основного боргу у розмірі 777 600,00 грн., пені - 53 752,13 грн., 3% річних - 27 637,11 грн., інфляційних втрат - 121 072,32 грн., витрати по сплаті судового збору 14 700,94 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 06.09.2017

Суддя ОСОБА_2