ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року Справа № 909/981/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В.- головуючий (доповідач), судді Селіваненко В.П. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство", м. Надвірна,

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2017

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2017

у справі № 909/981/16

за позовом Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області (далі - Інспекція), м. Івано-Франківськ,

до державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" (далі -ДП "Надвірнянське лісове господарство"), м. Надвірна,

про стягнення 524 021,00 грн. завданої шкоди.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Николайчук О.Ф. предст. (дов. від 21.04.2017 № 02-17/803), Сворак І.Б. предст. (дов. від 12.01.2017 № 02-17/95)

відповідача - не з'явився

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Інспекція звернулася до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ДП "Надвірнянське лісове господарство" про відшкодування шкоди в розмірі 524 021,00 грн., заподіяної лісу та навколишньому природному середовищу внаслідок порушення відповідачем норм лісового законодавства, шляхом зарахування: 523 721,72 грн. - у фонд охорони навколишнього природного середовища Бистрицької сільської ради Надвірнянського району та 299,28 грн. - у фонд охорони навколишнього природного середовища Зеленської сільської ради Надвірнянського району.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2017 у справі № 909/981/16 (суддя Калашник В.О.) позов задоволено повністю з посиланням на його обґрунтованість.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 (судді Орищин Г.В. - головуючий, Галушко Н.А., Данко Л.С.), з урахуванням ухвал Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 та від 15.05.2017 про виправлення допущених описки та арифметичних помилок, рішення місцевого господарського суду скасовано частково, викладено абзаци 2 та 4 резолютивної частини рішення в іншій редакції, а саме: з відповідача на користь позивача стягнуто 505 176,83 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу з наступним розподілом: до спеціального фонду Державного бюджету України - 157 206,3 грн. (30% від суми), до спеціального фонду обласного бюджету Івано-Франківської ради - 104 804,2 грн. (20% від суми), до спеціального фонду місцевого бюджету Бистрицької сільської ради Надвірнянського району - 261 860,86 грн. (50%), до спеціального фонду місцевого бюджету Зеленської сільської ради Надвірнянського району - 149,64 грн. (50%), а також стягнуто з відповідача на користь позивача 7577,66 грн. судового збору. В решті позову - відмовлено. Стягнуто з позивача на користь відповідача 310,96 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ДП "Надвірнянське лісове господарство" просить судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових рішень з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Інспекція у відзиві просила залишити судові акти попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги.

Інспекція приймала участь у судовому засіданні 05.09.2017 в режимі відеоконференції згідно з ухвалою Вищого господарського суду України від 16.08.2017.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників Інспекції, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги ДП "Надвірнянське лісове господарство" з підстав, які наведені у ній, проте наявність підстав для зміни постанови суду апеляційної інстанції (з урахуванням ухвал про виправлення допущених описки та арифметичних помилок), з урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- у період з 29.07.2014 по 30.07.2014 Інспекцією було проведено позапланову перевірку додержання ДП "Надвірнянське лісове господарство" вимог природоохоронного законодавства щодо охорони, захисту, використання та відтворення лісів, за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства від 30.07.2014 (далі - Акт перевірки), в якому зафіксовано факти незаконної рубки дерев, що знаходяться у Довжинецькому та Довбушанському лісництвах та є складовою загальної площі лісового фонду і перебувають у підпорядкуванні ДП "Надвірнянське лісове господарство";

- в Акті перевірки зафіксовані наступні порушення: в Довжинецькому лісництві при натурному обстеженні на лісових ділянках 10, 11, 11/1 кварталу 63 виявлено незаконну рубку сироростучих та сухостійних дерев породи ялиця європейська у кількості 159 шт., діаметром від 12 см. до 66 см. ліквідною кубомасою 140,39 куб.м.; в Довбушанському лісництві при натурному обстеженні на лісовій ділянці 18 кварталу 41 виявлено незаконну рубку сухостійних дерев породи бук лісовий у кількості 2 шт., діаметром 17 та 18 см. ліквідною кубомасою 0,16 куб.м. Рубка дерев була проведена орієнтовно у весняний період, про що свідчить зовнішній вигляд облікованих пнів (темного кольору, по краях засохла смола). На початок перевірки станом на 29.07.2014 в книзі реєстрації лісорубних квитків лісорубного квитка на рубки в Довжинецькому лісництві не було зареєстровано, лісорубний квиток не надано. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, завданої лісу внаслідок незаконних рубок склав 524 021,00 грн. ( з яких: 523 721,72 грн. - за порушення, виявлені в Довжинецькому лісництві та 299,28 грн. - за порушення, виявлені в Довбушанському лісництві), яка була розрахована Інспекцією відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" від 23.07.2008 № 665 та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" від 24.07.2013 № 541;

- Акт перевірки підписаний посадовими особами ДП "Надвірнянське лісове господарство" (начальником відділу лісового господарства, лісничими Довжинецького та Довбушанського лісництв) із зауваженнями та поясненнями щодо результатів перевірки, в яких зазначено, що рубка дерев в Довжинецькому лісництві була здійснена на підставі лісорубного квитка від 29.07.2014 № 242 (який не був виписаний вчасно через відпустку провідного інженера) під час розробки трелювального волока, що є невідкладним процесом розробки лісосік, а тому нарахована сума збитків є "несумісною". Акт містить відмітку про його отримання директором ДП "Надвірнянське лісове господарство". Акт перевірки у судовому порядку не оскаржувався;

- відповідно до наданого ДП "Надвірнянське лісове господарство" наукового висновку Українського науково-дослідного інституту гірського лісівництва ім. П. С.Пастернака від 27.02.2017: ДП "Надвірнянське лісове господарство" у кв. 63 Довжинецького лісництва здійснено в 2014 році виконання рубок у відповідності з чинними вимогами до організації технологічних процесів гірських лісозаготівель, які не суперечать вимогам з охорони навколишнього природного середовища. Виконання вищезгаданих робіт відповідає економічним інтересам держави та забезпечує зайнятість і соціальний захист місцевого населення;

- судами з'ясовано, що лісорубний квиток на проведення рубки (спосіб рубки - розрубка трелювального волоку-суцільний) у Довжинецькому лісництві був виписаний ДП "Надвірнянське лісове господарство" 29.07.2014, тобто під час проведення Інспекцією перевірки;

- у листі від 18.11.2014 № 01-2/1564 відповідач повідомив позивача про те, що по його підприємству видано наказ від 06.11.2014 № 619, на підставі якого із заробітної плати буде проведено утримання в межах 25 % кожного місяця з майстра лісу Довбушанського лісництва ОСОБА_6 шкоди в розмірі 299,28 грн., проте шкоду в розмірі 523 721,72 грн. підприємство в добровільному порядку не погоджується відшкодувати, у зв'язку з проведенням досудового розслідування прокуратурою Івано-Франківської області.

У розгляді справи судом апеляційної інстанції позивачем та відповідачем здійснено перерахунки розміру шкоди, відповідно до яких розмір шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконних рубок на лісових ділянках 10, 11, 11/1 кварталу 63 Довжинецького лісництва склав 504 877,55 грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача шкоди, яка заподіяна навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної рубки дерев на території Довжинецького та Довбушанського лісництв, що перебувають у підпорядкуванні ДП "Надвірнянське лісове господарство".

У відповідності до статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно з частинами другою та третьою статті 1 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно з приписами частин третьої та четвертої статті 17 ЛК України ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

За приписами статті 19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення; дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель.

Згідно з пунктом 5 статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 69 ЛК України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним або лісовим квитками.

Пунктами 42, 43 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 визначено, що лісокористувачі після передачі їм лісових ділянок та отримання лісорубного або лісового квитка проводять на них, а за необхідності - і на суміжних ділянках, у встановленому порядку підготовчі роботи. До підготовчих робіт належать, зокрема, будівництво лісових доріг, обладнання волоків, а також інші роботи, пов'язані з підготовкою лісових ділянок до експлуатації.

Таким чином, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, самі по собі матеріали розроблення лісосіки не є підставою для здійснення рубки дерев. Чинне законодавство вимагає для цього наявність лісорубного квитка.

Відповідно до статті 86 ЛК України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу

Як передбачено пунктами 1, 5 частини другої статті 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників; порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 10.12.2004 № 17 "Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля" порубка дерев визнається незаконною, якщо вона вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Відповідно до статті 107 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Як унормовано у статтях 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно встановити в діях відповідача наявність складу цивільного правопорушення, а саме: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою; вину заподіювача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, у вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства (у випадках встановлення контролюючими органами факту правопорушення при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства), слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання згаданих обов'язків.

Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Місцевий та апеляційний господарські суди: повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким надали необхідну оцінку, з дотриманням наведених норм матеріального та процесуального права, встановивши, що відповідач як постійний лісокористувач допустив незаконну рубку дерев на підпорядкованих йому територіях лісництв, чим порушив встановлений законодавством обов'язок охорони лісів від незаконних рубок та обов'язок дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів, що призвело до завдання шкоди навколишньому природному середовищу (лісовому фонду України), що в свою чергу підтверджено чинним актом перевірки Інспекції від 30.07.2014, беручи до уваги те, що відповідачем не доведено відсутності своєї вини у заподіянні шкоди, - дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.

Доводи касатора не спростовують наведених висновків, які викладені у оскаржуваних судових рішеннях попередніх інстанцій.

Водночас, місцевим господарським судом у визначенні суми, яка підлягає до стягнення з відповідача не перевірено правильності розрахунку, який надано позивачем та не враховано, що при здійсненні нарахування позивачем було невірно враховано породу дерева (ялиця, замість ялина європейська), чим завищено суму, заявлену до стягнення загалом на 18 844,17 грн.

Також, місцевим господарським судом залишено поза увагою те, що у стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід враховувати приписи статті 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та вимоги пункту 7 частини третьої статті 29, пункту 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Натомість, суд першої інстанції помилково стягнув присуджену суму коштів виключно у фонд охорони навколишнього природного середовища Бистрицької сільської ради Надвірнянського району та у фонд охорони навколишнього природного середовища Зеленської сільської ради Надвірнянського району, на території яких вчинені відповідні порушення.

Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, перевіривши наданий позивачем розрахунок позовних вимог, обґрунтовано стягнув з відповідача 505 176,83 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу (з них: 504 877,55 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконних рубок на лісових ділянках Довжинецького лісництва та 299,28 грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконних рубок в Довбушанському лісництві).

Проте, правильно визначивши загальну суму, яка підлягає до стягнення з відповідача внаслідок заподіяння шкоди навколишньому природному середовищу та з урахуванням даних про відсотки від суми, що підлягають зарахуванню у відповідні бюджети, суд апеляційної інстанції, водночас, здійснив невірний фактичний розподіл присудженої до стягнення суми. При цьому, такий невірний розподіл мав місце як безпосередньо у резолютивній частині постанови, так і в ухвалі від 15.05.2017 про виправлення арифметичних помилок у резолютивній частині постанови.

У зв'язку з викладеним, постанова апеляційного господарського суду (з урахуванням ухвал суду апеляційної інстанції про виправлення описки та арифметичних помилок у резолютивній частині постанови) підлягає зміні.

Відповідно до приписів статті 4 Закону України "Про судовий збір" підлягають перерозподілу і судові витрати зі справи. При цьому, судовий збір з касаційної скарги покладається на ДП "Надвірнянське лісове господарство", з огляду на те, що касаційна скарга останнього, з тих мотивів, які наведені у ній, залишена без задоволення, а присуджена до стягнення з відповідача сума залишається незмінною.

Керуючись статтями 49, 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.04.2017 зі справи № 909/981/16 з урахуванням ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2017 про виправлення описки та ухвали Львівського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 про виправлення арифметичних помилок у постанові змінити, виклавши резолютивну частину постанови в такій редакції:

"1. Апеляційну скаргу державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.02.2017 зі справи № 909/981/16 змінити, виклавши резолютивну частину рішення у такій редакції:

"Позов Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" 505 176,83 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу з наступним розподілом: до спеціального фонду Державного бюджету України (30% від суми 505 176,83 грн.) - 151 553,05 грн., до спеціального фонду обласного бюджету Івано-Франківської області (20% від суми 505 176,83 грн.) - 101 035,37 грн., до спеціального фонду місцевого бюджету Бистрицької сільської ради Надвірнянського району (50% від суми 504 877,55 грн.) - 252 438,77 грн., до спеціального фонду місцевого бюджету Зеленської сільської ради Надвірнянського району (50% від суми 299,28 грн.) - 149,64 грн.

Стягнути з державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" на користь Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області 7577,66 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати накази".

3. Стягнути з Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області на користь державного підприємства "Надвірнянське лісове господарство" 310,93 грн. судового збору з апеляційної скарги.

4. Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Івано-Франківської області".

Суддя В. Палій

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Студенець