ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" серпня 2017 р.Справа № 916/1276/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1(м. Одеса);

До відповідача: Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації товариства сприяння оборони України (м. Одеса);

про стягнення 15061,08 грн.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача: ОСОБА_2 (за довіреністю),

встановив:

Позивач, Комунальне підприємство „Теплопостачання міста ОСОБА_1, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації товариства сприяння оборони України, про стягнення 18634,70 грн. заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору № 1261 від 01.11.2006 на постачання теплової енергіє, здійснення такого постачання, неналежне виконання відповідачем зобовязання щодо оплати, виникнення заборгованості у розмірі 18634,70 грн. за період з 01.10.2016 по 01.04.2017 та на інші вказані у позовній заяві обставини.

Позивач заявою від 29.06.2017 повіідомив про часткову оплату у розмірі 3573,62грн. та зменшив розмір позовних вимог, внаслідок чього просить стягнути 15061,08грн. заборгованості.

Відповідач з позовом погодився лише частково щодо 3092,46грн. суми боргу за грудень 2016 року. В своїх запереченнях посилається на розірвання 31.12.2016 року договору оренди обєкту де надавались послуги з теплопосточання, неможливість своєчасно повідомити про це позивача через знаходження керівника відповідача у відпустці, на лікарняному, його звільнення, відсутність достовірних відомостей про розірвання договору. Також вказує на недотримання позивачем передбаченого договором досудового порядку врегулювання спору, а також на інші зазначені у відзиві та поясненнях обставини.

Відповідач також звернувся з клопотанням про залучення до участі у справі інших відповідачів в порядку ст.24 Господарського процесуального Кодексу України, а саме, - Одеську міську раду та Департамент комунальної власності Одеської міської ради. Вказане клопотання судом розглянуто та відхилене як безпідставне.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі був підписаний договір № 1261 на постачання теплової енергії від 01.11.2006, відповідно до якого позивач взяв на себе зобовязання постачати відповідачеві теплову енергію, а відповідач зобовязався оплачувати її за встановленими тарифами в передбачені договором терміни (розділ договору „1.Предмет договору).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання своїх зобовязань позивач відпускав теплову енергію відповідачу.

Пунктом 6.4 договору сторони визначили обовязок відповідача щодо оплати не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного Кодексу України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

В порушення наведених вище норм закону, а також умов договору, відповідач свої зобов'язання щодо оплати належним чином не виконав, оплату здійснив лише частково, в звязку з чим склалась заборгованість у розмірі 15061,08грн.

У ст. 15 Цивільного Кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного Кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3.2.4 договору передбачений обовязок відповідача письмово повідомити позивача про зміну користувача приміщень. Припинивши договір оренди обєкту, відповідач таке повідомлення своєчасно не зробив, чим порушив умови договору. Посилання відповідача на знаходження його керівника у відпустці, на лікарняному, його звільнення, відсутність достовірних відомостей про розірвання договору та таке інше не можуть бути підставою для звільнення від виконання договірних зобовязань та для покладення на позивача фінансового тягаря від виконання договірних зобовязань на безоплатній основі.

Відносно тверджень про недотримання позивачем досудового порядку врегулювання спору суд вважає доводи позивача безпідставними, виходячи з неприпустимості обмеження права особи на судовий захист та відсутності відповідних обмежень у нормах чинного законодавства.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин вимоги позивача про стягнення 15061,08грн. основного боргу обгрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України у разі задоволення позову судові витрати покладються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 525, 526, 610, 611, 612, 626, 629 Цивільного Кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.22, 24. 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов Комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_1 до Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації товариства сприяння оборони України про стягнення 15061,08грн. основного боргу.

2. Стягнути з Одеської автомобільної школи №2 Одеської обласної організації товариства сприяння оборони України (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 39, код 02724156) на користь Комунального підприємства Теплопостачання міста ОСОБА_1 (65110, м. Одеса, вул. Банківська, 1-Б, код 34674102) 15061/пятнадцять тисяч шістдесят одну/грн. 08 коп. основного боргу, 1600/одну тисячу шістсот/грн. витрат зі сплати судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 16.08.2017 року. Повний текст рішення складений 21.08.2017.

Суддя Р.В. Волков