ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2017 р. Справа № 925/777/17

Господарський суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Макарченко Н.П.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз", м.Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 512842,86 грн., у тому числі: 443341,93 грн. пені, 47500,92 3% річних та 22000,01 грн. втрат внаслідок інфляції за неналежне невиконання грошових зобовязань по договору купівлі-продажу природного газу від 26.10.2016 № 16-085-ВТВ.

Відповідач у відзиві на позов та його представник в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог посилаючись на те, що зобовязання по вищевказаному Договору відповідач виконав в повному обсязі сплативши кошти з власного рахунку і коштами оплаченими згідно Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, що підтверджується платіжними дорученнями та Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання (далі - Спільні протокольні рішення), складеними та підписаними на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 №20.

Спільні протокольні рішення укладені - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області, Департаментом фінансів Черкаської облдержадміністрації, ПАТ "Черкасигаз" та ПАТ НАК "Нафтогаз України":

- №2763 від 16.11.2016р. на суму 290 000,00 грн.;

- №2746 від 16.11.2016р. на суму 93 000, 00грн.;

- №2840 від 17.11.2016р. на суму 12 362 476,00 грн.;

- №2841 від 17.11.2016р. на суму 66 000 грн.;

- №2842 від 17.11.2016р. на суму 1 328 056,00 грн.;

- №2843 від 17.11.2016р. на суму 57 868,00 грн.;

- №3182 від 15.12.2016р. на суму 100 000,00 грн.;

- №3179 від 15.12.2016р. на суму 382 223,00 грн.;

- №3183 від 15.12.2016р. на суму 300 000,00 грн.;

- №3171 від 15.12.2016р. на суму 5 488 514,00 грн.;

- №3184 від 15.12.2016р. на суму З 700 000 грн.;

- №3180 від 15.12.2016р. на суму 580 000грн.;

- №10 від 11.01.2017р. на суму 809 086,00грн.;

- №223 від 17.01.2017р. на суму 67 670 000,00 грн.;

- №214 від 17.01.2017р. на суму 2 000 000, 00 грн.;

- №215 від 17.01.2017р. на суму 560 000,00 грн.;

- №213 від 17.01.2017р. на суму 200 000,00грн.;

- №253 від 18.01.2017р. на суму 82 254,00 грн.;

- №212 від 17.01.2017р. на суму 120 000,00 грн.;

- №235 від 18.01.2017р. на суму 100 000,00 грн.;

- №217 від 17.01.2017р. на суму 169 571,00грн.;

- №216 від 17.01.2017р. на суму 1 600 000,00 грн.

Представник відповідача зазначив, що згідно розділу 2 Спільних протокольних рішень сторони погоджують перелік підприємств (установ, організацій), що беруть учать у проведенні взаєморозрахунку та послідовність виконання сторонами спільних протокольних рішень

Вищезазначені Спільні протокольні рішення підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплені печатками сторін.

Підписання Спільних протокольних рішень є елементами процедурного оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету.

На думку відповідача, підписання сторонами спільного протокольного рішення і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 року №493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що часткова оплата за договором купівлі-продажу природного газу №16-085-ВТВ від 26.10.2016 року підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків передбачений договором купівлі-продажу природного газу №16-085-ВТВ від 26.10.2016 року. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №16-085-ВТВ від 26.10.2016 року.

Представник відповідача зауважив, що на виконання умов Спільних протокольних рішень ПАТ Черкасигаз своєчасно, через Державне казначейство перерахувало на рахунок НАК Нафтогаз України кошти в сумі 98 059 048,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- №120 від 22.11.2016р. на суму 290 000,00 грн.;

- №126 від 18.11.2016р. на суму 93 000,00 грн.;

- №124 від 25.11.2016р. па суму 12 362 476,00 грн.;

- №121 від 28.11.2016р. на суму 66 000,00 грн.;

- №122 від 28.11.2016р. на суму 1 328 056,00 грн.;

- №123 від 28.11.2016р. па суму 57 868,00 грн.;

- №126 від 20.12.2016р. на суму 100 000,00 грн.;

- №129 від 20.12.2016р. на суму 382 223,00 грн.;

- №130 від 20.12.2016р. на суму 300 000,00 грн.;

- №131 від 26.12.2016р. на суму 5 488 514,00 грн.;

- №125 від 26Л2.2016р на суму 3 700 000,00 грн.;

- №128 від 26.12.2016р. на суму 580 000,00 грн.;

- №134 від 17.01.2017р. на суму 809 086,00 грн.;

- №137 від 27.01.2017р. на суму 67 670 000,00 грн.;

- №141 від 27.01.2017р. на суму 2 000 000,00 грн.;

- №139 від 27.01.2017р. на суму 560 000,00 грн.;

- №142 від 27.01.2017р. на суму 200 000,00 грн.;

- №145 від 27.01.2017р. на суму 82 254,00 грн.;

- №138 від 27.01.2017р. на суму 120 000, 00грн.;

- №144 від 27.01.2017р. на суму 100 000,00грн.;

- №140 від 27.01.2017р. на суму 169 571,00 грн.;

- №143 від 30.01.2017р. на суму 1 600 000,00 грн.

Решту заборгованості Відповідач сплачував власними коштами, що підтверджується платіжними дорученнями на загальну суму 2 003 403,05 грн.:

№73 від 24.11.2016р. на суму 1 000,00 грн.;

№5 від 05.01.2017р. на суму 2 000 000,73 грн.;

№64 від 27.01.2017р. на суму 2 402,32 грн.

Представник відповідача вважає, що відповідач сплативши основний борг не порушив строк виконання зобов'язання, а відтак до нього не може бути застосовано наслідків передбачених Цивільним кодексом України та Договором, у разі прострочення виконання зобов'язання боржником, що підтверджується відповідними обставинами справи та нормами чинного законодавства України.

Представник відповідача просила суд зменшити господарські санкції на 50%.

Відповідач звернув увагу суду на те, що для застосування санкцій, передбачених договором та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, які компенсує держава, необхідно щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених сторонами Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688, а тому підписання сторонами спільних протокольних рішень за спеціально призначеною державною процедурою засвідчує згоду, зокрема, Позивача, на виконання Відповідачем розрахунку за отриманий газ в порядку визначеному нормативними актами, а не умовами договору, але на здійснення його виконання.

Аналогічні висновки містяться в Постанові ВГСУ у справі №918/920/16 від 18.04.2017 р.

Як вважає відповідач, підстави для нарахування пені, 3% річних на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відсутні, а тому у позовних вимогах в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, просить суд відмовити за безпідставністю.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, приходить до наступного.

За приписами ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом спору є розрахунки за енергоносії стягнення господарських санкцій за невиконання відповідачем грошових зобовязань по договору купівлі-продажу природного газу.

Правовідносини субєктів господарювання щодо постачання/споживання природного газу у грудні 2016 р. регулювались, крім норм Цивільного та Господарського кодексів (далі - ГК) також Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII (далі Закон № 329-VIII) та Правилами постачання природного газу, які затверджені постановою НКРЕ від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила).

Ч.1 ст.181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З матеріалів справи вбачається, що 26.10.2016 між сторонами було укладено договір купівлі - продажу природного газу №16-085-ВТВ (далі - Договір), відповідно до умов якого Позивач зобовязався передати у власність Відповідача природний газ на загальну суму 100 062 451,05 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу (а.с.13-17).

За умовами п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Факт передачі позивачем природного газу відповідачу на суму 100062451,05 грн. підтверджується дослідженими у судовому засіданні Актами приймання-передачі газу за жовтень грудень 2016 р. і не оспорюється відповідачем (а.с.20-22).

За приписами ст. ст.173 - 174 Господарського кодексу України від 16.01.2003 року №436-IV, зі змінами та доповненнями (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Підставою виникнення господарських зобов'язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог частини 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За правилами статті 509 ЦК України зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Представник позивача в судовому засіданні зауважив, що оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

Ст.216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Пунктами 1, 2 статті 230 ГК України визначено, що санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Пунктом 6 ст. 231 ГК України, передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з приписами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 8.2 Договору визначено, що у разі невиконання Відповідачем п. 6.1 Договору, Відповідач сплачує Позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Аналізуючи вищевикладене, суд бере до уваги, що зобовязання по вищевказаному Договору відповідач сплатив кошти з власного рахунку згідно Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, що підтверджується платіжними дорученнями та Спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання (далі - Спільні протокольні рішення), складеними та підписаними на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 №20.

З матеріалів справи вбачається, що Спільні протокольні рішення укладені - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області, Департаментом фінансів Черкаської облдержадміністрації, ПАТ "Черкасигаз" та ПАТ НАК "Нафтогаз України", а також іншими сторонами.

На підставі розділу 2 Спільних протокольних рішень сторони погодили перелік підприємств (установ, організацій), що беруть учать у проведенні взаєморозрахунку та послідовність виконання сторонами спільних протокольних рішень

В судовому засіданні досліджені вищезазначені Спільні протокольні рішення, які підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та скріплені печатками сторін і у суду сумнівів не викликають.

Розділом 3 Спільних протокольних рішень, сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому Спільним протокольним рішенням.

Підписання сторонами спільного протокольного рішення і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що часткова оплата за договором купівлі-продажу природного газу №16-085-ВТВ від 26.10.2016 підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків передбачений договором купівлі-продажу природного газу №16-085-ВТВ від 26.10.2016 спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору №16-085-ВТВ від 26.10.2016.

Факт виконання умов Спільних протокольних рішень ПАТ Черкасигаз через управління державного казначейства перерахувало на рахунок НАК Нафтогаз України кошти в сумі 98 059 048,00 грн., підтверджується платіжними дорученнями, дослідженими в судовому засіданні:

1) - №120 від 22.11.2016р. на суму 290 000,00 грн.;

- №126 від 18.11.2016р. на суму 93 000,00 грн.;

- №124 від 25.11.2016р. па суму 12 362 476,00 грн.;

- №121 від 28.11.2016р. на суму 66 000,00 грн.;

- №122 від 28.11.2016р. на суму 1 328 056,00 грн.;

- №123 від 28.11.2016р. па суму 57 868,00 грн.;

- №126 від 20.12.2016р. на суму 100 000,00 грн.;

- №129 від 20.12.2016р. на суму 382 223,00 грн.;

- №130 від 20.12.2016р. на суму 300 000,00 грн.;

- №131 від 26.12.2016р. на суму 5 488 514,00 грн.;

- №125 від 26Л2.2016р на суму 3 700 000,00 грн.;

- №128 від 26.12.2016р. на суму 580 000,00 грн.;

- №134 від 17.01.2017р. на суму 809 086,00 грн.;

- №137 від 27.01.2017р. на суму 67 670 000,00 грн.;

- №141 від 27.01.2017р. на суму 2 000 000,00 грн.;

- №139 від 27.01.2017р. на суму 560 000,00 грн.;

- №142 від 27.01.2017р. на суму 200 000,00 грн.;

- №145 від 27.01.2017р. на суму 82 254,00 грн.;

- №138 від 27.01.2017р. на суму 120 000, 00грн.;

- №144 від 27.01.2017р. на суму 100 000,00грн.;

- №140 від 27.01.2017р. на суму 169 571,00 грн.;

- №143 від 30.01.2017р. на суму 1 600 000,00 грн.

2) Платіжними дорученнями на загальну суму 2 003 403,05 грн.:

- №73 від 24.11.2016р. на суму 1 000,00 грн.;

- №5 від 05.01.2017р. на суму 2 000 000,73 грн.;

- №64 від 27.01.2017р. на суму 2 402,32 грн.

Зобовязання у відповідності з ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Розмір нарахованої відповідачу пені за період з 06.04.2017 по 04.06.2017 (кількість днів 91) становить 2500,12 грн.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Зазначені проценти не є мірою відповідальності, а лише платою за користування чужими грошовими коштами і за своєю є правовою природою стягнення інфляційних та 3 % річних не є тотожними неустойці.

28.08.2017 від позивача до суду надійшов повний розрахунок позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що за період з 21.11.2016 по 26.01.2017 позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути 22 963 грн. 41 коп. пені і 2462 грн. 15 коп. 3% річних за неналежне невиконання грошових зобовязань по договору купівлі-продажу природного газу від 26.10.2016 № 16-085-ВТВ.

Підстав для зменшення господарських санкцій судом не виявлено.

Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 7692,64 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути 22 963 грн. 41 коп. пені і 2462 грн. 15 коп. 3% річних та 7692,64 грн. витрат по сплаті судового збору з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (, вул.Громова,142, м.Черкаси, 18000) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (, вул.Б.Хмельницького,6, м.Київ, 01001).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 денного строку в порядку, визначеному ГПК України з дня складення повного тексту рішення.

Рішення складено 04.09.2017

Суддя В.В.Єфіменко