ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. Справа №920/204/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю №705 від 17.05.2017 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю б/н від 02.02.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства «Сумське лісове господарство», смт. Низи, Сумська область, (вх.№1925С/1-40) на рішення господарського суду Сумської області від 31.05.2017 року по справі №920/204/17,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», м.Дніпро,

до Державного підприємства «Сумське лісове господарство», смт. Низи, Сумська область,

про стягнення 60345,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» звернулося до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Державного підприємства «Сумське лісове господарство» 60345,00 грн. штрафу за неправильне зазначення у накладній відомостей про масу вантажу.

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.05.2017 року у справі №920/204/17 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Резніченко О.Ю., суддя Костенко Л.А., суддя Сопяненко О.Ю.) позов задоволено повністю.

Стягнуто з Державного підприємства «Сумське лісове господарство» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 60345,00 грн. штрафу, 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 31.05.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що станція Запоріжжя-Ліве Сортувальна не мала права складати акт загальної форми №18892, а повинна була складати лише комерційний акт. При цьому, комерційний акт РА№014577/1230 від 08.09.2016 року суперечить пункту 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за №567/6855 та затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334 (зі змінами), оскільки підписаний не уповноваженими на те особами. Крім того, з комерційного акту не вдається можливим встановити хто з працівників станції здійснював особисту перевірку маси вантажу і взагалі не зазначено яким саме способом визначено масу тари. Апелянт звертає увагу суду на ту обставину, що визначення маси вантажу провадилось на станції відправлення та при контрольному зважуванні різними способами, що суперечить пункту 22 Правил видачі вантажів, а контрольне зважування проведено без участі представника відправника вантажу. Скаржник відзначає, що в розділі «Є» комерційного акту відсутній підпис начальника вантажного району.

На думку апелянта, важливим є те, що служба комерційної роботи та маркетингу структурного підрозділу РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» у листі №Мюр-17 від 05.04.2017 року вказало, що виявлена маса вантажу у вагоні менше на 6950 кг ніж зазначено в залізничній накладній №44103729 не загрожувало безпеці руху і не завдало шкоди ПАТ «Українські залізниці».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2017 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Сумське лісове господарство» прийнято до провадження та призначено до розгляду.

18.07.2017 року представник позивача надав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№7509), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 18.07.2017 року задоволено клопотання Державного підприємства «Сумське лісове господарство» про витребування доказів, а саме: зобовязано позивача надати до суду належним чином оформлену та завірену інформацію щодо штатної чисельності працівників станції «Запоріжжя Ліве» станом на 08.09.2016 року, копію штатного розпису станом на 08.09.2016 року та копію документу яким його затверджено і відкладено розгляд справи на іншу дату.

Позивач на виконання вимог ухвали суду 10.08.2017 року надав через канцелярію суду документи разом із супровідним листом (вх.№8424), які долучено до матеріалів справи.

21.08.2017 року позивач надав до суду доповнення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№8750), в яких наполягає на безпідставності доводів відповідача та які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.08.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві та доповненнях до нього.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У вересні 2016 року зі станції Суми Південної залізниці відповідач за залізничною накладною №44103729 здійснив відправлення вантажу (дерева) на станцію Молочанськ Придніпровської залізниці.

Відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 24.11.2000 року за №861/5082 загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Згідно зі ст. 13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Водночас, ст. 9 Статуту залізниць України встановлено, що вантажні операції виконуються як на станційних складах і майданчиках, що перебувають віданні залізниць (місця загального користування), так і на приколійних складах, майданчиках та в інших пунктах, які належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам субєктам підприємницької діяльності або надані їм залізницею на підставі договору (місця не загального користування).

Так, матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що вантаж завантажено у вагон №66178070 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на кранових вагах та становить 50000 кг. Вартість перевезення вагону складає 12069,00 грн. Вказана інформація відображена у накладній №44103729 у графах №19, 24, 26, 28.

На станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України залізницею проведено перевірку маси вантажу під час якої виявлено, що вказана вантажовідправником у накладній маса вантажу не відповідає дійсній масі. Різниця між масою нетто по накладній та масою нетто при перевірці становить -6950кг. За наслідками перевірки складено комерційний акт РА№014577/1230 від 08.09.2016 року.

За результатами перевірки станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, складання комерційного акту РА№014577/1230 від 08.09.2016 року позивачем на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту нараховано відповідачу штраф у розмірі 60345,00 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України та ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909, ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України.

Згідно з ст. 6 вказаного Статуту та п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 року накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст.ст. 22, 23, 24 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 37 Статуту залізниць України визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 року №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.10.2012 року за №1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Маса лісоматеріалів і дров визначається відправником зважуванням та в окремих випадках умовно. Лісоматеріали й дрова, маса яких визначається умовно, повинні пред'являтися до перевезення із зазначенням у накладній таких відомостей: у разі перевезення в спеціальних контейнерах або в пакетах - кількості контейнерів або пакетів; у разі перевезення з використанням верхньої звуженої частини обрису навантаження («шапки») - кількості основних штабелів, їх висоти і кількості штабелів, укладених у «шапці»; у разі перевезення лісоматеріалів і дров у критих вагонах - кількості штабелів; в інших випадках - кількості штабелів і їх висоти. (п. 9 Правил).

З накладної вбачається, що вантаж завантажено у вагон №66178070 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на кранових вагах та становить 50000 кг. Вантаж перевозиться у штабелях (гр. 20 накладної).

Відповідач вказує, що зважування вантажу здійснювалось на кранових вагах заводський номер 1117, технічний паспорт ЗВВТ (а.с. 37-40). При відправленні вагону відповідачем визначалась тільки маса вантажу, окремо від вагону.

Матеріали справи свідчать, що контрольна перевірка маси вантажу на станції Запоріжжя-Ліве згідно з даними комерційного акту проводилася на справних вагонних вагах ст. Запоріжжя Ліве №87, держповірка 01.02.2016, що підтверджується технічним паспортом ваг №87 (а.с. 10-12).

Згідно з п. 22 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Колегія суддів відзначає, що по-перше, перевірка маси вантажу провадиться «як правило» тим самим способом, а не виключно тим самим способом. По-друге, у судовому засіданні встановлено, що при контрольній перевірці маси вантажу, масу визначено тим самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення відповідачем, а саме шляхом зважування (вимірювання маси вантажу на вагах). Як зазначив позивач, при відправленні вантажу ним провадилось зважування окремо від вагону а при контрольній перевірці зважування провадилося у статичному режимі однак разом із вагоном. Однак, слід відзначити, що механізм визначення маси вантажу (лісоматеріалів і дров) провадилося саме зважуванням, а не умовно, що свідчить про тотожність способу визначення маси. При цьому, при контрольній перевірці було дотримано відповідну методику порядку зважування.

Як вбачається з комерційного акту РА№014577/1230 від 08.09.2016 року при перевірці визначено масу брутто 65250 кг, маса тари (вагону) визначена з залізничної накладної, гр. 19, а саме 22200 кг, відповідно маса нетто 43050 кг.

При цьому, графа 19 накладної, відповідно до додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, заповнюється саме вантажовідправником у разі завантаження ним вантажу у вагон. Згідно з п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів у графі 55 залізничної накладної №44103729 правильність внесених відомостей вантажовідправника підтверджено його представником.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи відповідача щодо порушення позивачем п. 22 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 є необґрунтованими та безпідставними.

Стаття 122 Статуту залізниць України встановлює, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України визначає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

За приписами вказаної норми, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, в тому числі для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів (стаття 129 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 року за №567/6855.

Відповідно до п. 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), комерційні акти складаються для засвідчення в том числі невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. У тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів, затвердженими наказом Мінтрансу від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за N862/5083.

Згідно з п. 52 Статуту залізниць України, маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту) визначено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

З комерційного акту вбачається, що різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції Запоріжжя-Ліве, перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Таким чином, за обставинами виявленої у спірних відносинах невідповідності маси вантажу зазначеної у перевізному документі фактичній масі вантажу на станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, комерційний акт РА№014577/1230 від 08.09.2016 року складено залізницею правомірно.

Пунктом 6 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) передбачено, що при видачі однорідного вантажу, який перевозиться навалом або насипом і прибув від одного відправника на адресу одного одержувача, недостачі, що перевищують норму природної втрати маси вантажу і граничне розходження визначення маси нетто, а також надлишки, що перевищують граничне розходження визначення маси нетто, виявлені в окремих відправках під час перевірки протягом однієї календарної доби, оформляються одним комерційним актом. В акт включаються тільки відправки, які прибули в справних вагонах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб (якщо такі перевезення передбачені Правилами), у яких виявлено недостачу або надлишок.

В акті зазначаються номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу. При необхідності ці відомості зазначаються у додатку, який є продовженням комерційного акта. Додаток підписують ті ж особи, які підписали комерційний акт.

Згідно з п. 8 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

За приписами п. 9 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться.

Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних.

У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

До першого примірника комерційного акта про псування вантажу при перевезенні в рефрижераторних вагонах з додержанням температурного режиму додається витяг із журналу реєстрації температури. Дані про температурний режим уносяться до комерційного акта.

Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Згідно з п. 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п. 12 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається. При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно з комерційним актом, на підставі актів загальної форми №35287, №18892 від 08.09.2016 року ст. Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці проведене контрольне переважування вантажу на справних вагонних вагах ст. Запоріжжя-Ліве №87, держповірка 01.02.2016 року, приймальником поїздів ОСОБА_3, в присутності замначальника станції ОСОБА_4 В акті вказано, що завідувач вантажного двору за штатним розкладом відсутній.

Комерційний акт підписаний замначальника станції ОСОБА_4, приймальником поїздів ОСОБА_3, приймальником поїздів ОСОБА_5

До обовязків ОСОБА_3, відповідно до робочої інструкції №641 «Приймальник поїздів», належить проводити контрольні зважування на вантажних вагонних вагах станції.

До обовязків ОСОБА_5, відповідно до робочої інструкції №694 «Приймальник поїздів», належить складання та підписання комерційних актів згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України та Правил перевезення вантажів залізничним транспортом.

Згідно з довідкою №259 від 23.05.2017 року в.о. начальника станції повідомляє, що на станції Запоріжжя-Ліве у штатному розписі відсутні посади начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). У підтвердження вказаної інформації позивачем до суду апеляційної інстанції надані копії відповідних документів.

З комерційного акту вбачається, що останній містить повну інформацію про відправника та одержувача вантажу, на ньому проставлено штемпель станції Запоріжжя-Ліве, а також детально описано відомості про вагон, його вантажопідйомність, технічний стан, спосіб завантаження вантажу, особу відповідальну за його навантаження, спосіб визначення маси вантажу, обставини, за яких виявлено порушення (розділи А, Б, В, Д).

У розділі Д акту вказано, що згідно з документом навантаження у 4 штабелі, висота штабеля 3,2 м, нетто 50 000 кг, тара 22 200 кг. В комерційному відношенні виявлено навантаження у 3 штабеля, 16 стійок по 8 стійок з кожної сторони, 9 дротових обовязок - на кожному штабелі по три обвязки в дві нитки. Стійки та дротові обвязки не порушені, здвигу вантажу немає. У технічному відношенні вагон справний, бездверний, люки закриті.

У комерційному акті РА№014577/1230 від 08.09.2016 року відповідно до п. 12 Правил складання актів (стаття 129 Статуту) заповнений розділі «Є»: « 11.09.2016 під час перевірки вантажу різниці проти цього акта не виявлено». Розділ «Є» комерційного акту містить підписи начальника, прийомоздавальника станції призначення Молочанськ Придніпровської залізниці, штемпель станції призначення.

Згідно з п. 8 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), у залізничній накладній №44103729 про складений комерційний акт проставлена відмітка.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що комерційний акт №014577/1230 від 08.09.2016 року за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, складений та підписаний повноважними особами, а відповідачем всупереч приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу не доведено та необґрунтовано належними і допустимими доказами обставин недостовірності акта, як доказу вчинення спірного порушення у сфері господарювання.

Відповідно до накладної провізна плата за вагон від станції Суми Південної залізниці до станції Молочанськ Придніпровської залізниці становить 12069,00 грн. Отже, виходячи з приписів ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України сума штрафу складає 60345,00 грн.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що оскільки комерційний акт РА№014577/1230 від 08.09.2016 року за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства України, складений та підписаний повноважними особами та підтверджує факт невідповідності маси вантажу, зазначеної у перевізному документі, фактичній масі вантажу, а відповідачем не подано належних та допустимих доказів на спростування вказаного факту і сумніви останнього щодо достовірності комерційного акту не підтверджені, вимоги позивача про стягнення з відповідача 60345,00 грн. штрафу є правомірними, обґрунтованими і такими що обґрунтовано задоволені в повному обсязі.

Щодо посилань скаржника на те, що зазначення в залізничній накладній №44103729 невірної маси вантажу не загрожувало безпеці руху і не завдало шкоди ПАТ «Українські залізниці», то колегія суддів відмічає, що штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення (невірне зазначення маси вантажу) незалежного від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

При цьому, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції з огляду на приписи ст. 44 та 49 Господарського процесуального кодексу України про відмову позивачу у стягненні коштів витрат на відрядження представника.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Сумське лісове господарство» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 31.05.2017 року по справі №920/204/17 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Сумське лісове господарство» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 31.05.2017 року по справі №920/204/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 28 серпня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.