КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2017 р. Справа № 925/258/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Яковлєва М.Л.

Чорної Л.В.

За участю представників сторін:

- позивача: Дворкової А.В. довіреність № 199-04-21 від 17.04.2017

- відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі № 925/258/17 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Ойл Груп", м. Луцьк

про стягнення 67 123, 55 грн.

За результати розгляду апеляційної скарги Київський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Черкаська міська рада (надалі-позивач/Черкаська м/р) звернулась до господарського суду Черкаської області із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» (надалі-відповідач/ТОВ «Вест Ойл Груп») про стягнення 67 123, 55 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за укладеним ним з ТОВ "Вест Ойл Груп" договором оренди землі від 18.07.2011 щодо сплати орендної плати за землю.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.03.2017 порушено провадження у справі № 925/258/17 та призначено її до розгляду.

Рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі № 925/258/17 (суддя Чевгуз О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано недоведеністю позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції керувався приписами ст.ст. 526, 599, 625, 632 Цивільного кодексу України, ст.ст. 15, 21 Закону України «Про оренду землі», ст. 96 Земельного кодексу України та ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, приватне Черкаська міська рада звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права. Так, обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки умовам укладеного договору оренди землі, а саме п.13, яким передбачено зміну орендної палати, п.14 договору щодо стягнення пені, положенням ст. 30 Закону України "Про оренду землі".

Крім того, апелянт зазначає про те, що розмір орендної плати був змінений у зв'язку з тим, що рішенням Черкаської міської ради від 28.01.2016 № 2-136 "Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 25.06.2015 № 2-1312 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси" були змінені ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Черкаси, а саме ставка орендної плати за земельні ділянки, зайняті автозаправочними станціями, встановлена у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі. Крім того, з 01.01.2016 року для обчислення орендної плати застосовується коефіцієнт індексації грошової оцінки землі - 1,433, однак наведеного вище місцевим господарським судом враховано не було.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 у справі № 925/258/17 прийнято до провадження апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі № 925/258/17 та призначено до розгляду на 22.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 у справі № 925/258/17 розгляд апеляційної скарги Черкаської міської ради на рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі № 925/258/17 відкладено на 08.08.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 задоволено клопотання представника Черкаської міської ради про продовжено строку розгляду апеляційної скарги, та, відповідно відкладено розгляд справи № 925/258/17 на 29.08.2017.

Крім того, цією ж ухвалою суд апеляційної інстанції зобов'язав сторін надати суду, а саме:

- Черкаську міську раду докази сплати відповідачем за договором оренди землі від 18.07.2011 (виписки по розрахунку) орендних платежів та обґрунтований розрахунок з посиланням на кожний місяць відповідного року, з наведенням, який на думку позивача мав бути розмір орендної плати за договором оренди землі від 18.07.2011 та який фактично був сплачений відповідачем (оформити відповідну таблицю);

- ТОВ "Вест Ойл Груп" докази сплати за договором оренди землі від 18.07.2011 орендних платежів.

21.08.2017 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду Черкаською міською радою було подано клопотання на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017.

У судому засіданні представник апелянта (позивача) вимоги апеляційної скарги підтримала, з викладених у ній підстав.

Встановлено, що представник відповідача у судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не надав.

Вимоги ухвали Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 не виконав.

У п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"); порядок доступу судів загальної юрисдикції до відомостей названого реєстру визначено відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2013 N 1556/5 (з подальшими змінами).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Пунктом 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими поверненнями, про те відповідач не скористався своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та виходячи з того, що явка ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017, від 22.06.2017 та від 08.08.2017 такого представника не визнавалася обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника апелянта (позивача), дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справ, що на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.02.2011 № 2-228 відповідачу надано земельну ділянку площею 3157 кв. м. по вул. 30-річчя Перемоги, 7/1 у м. Черкаси в оренду на 25 років (без права передачі в суборенду) під існуючу автозаправну станцію в комплексі з секцією супутніх товарів за рахунок земель товариства з обмеженою відповідальністю "Мікат-Нафта".

За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднесено до земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

За функціональним використанням земельну ділянку віднесено до категорії земель комерційного використання.

18.07.2011 між Черкаською міською радою, як орендодавцем та товариством з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп», як орендарем було укладено договір оренди землі (надалі- договір), відповідно до п. 1 якого орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 10.02.2011 № 2-228 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення по вул. 30 річчя Перемоги, 7/1.

Зазначений договір зареєстрований у міськрайонному управлінні Держкомзему в м. Черкаси та Черкаському районі, Черкаської області 30.12.2011 за № 00191.

У п. 2 договору сторони визначили, що передається земельна ділянка площею 3175 кв. м. під існуючу автозаправну станцію в комплексі з секцією супутніх товарів.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки міськрайонного управління Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 30.05.2011 №1 838-гр-2011 становить 1 647 322,60 грн ( п. 5 договору).

Договір укладено на 25 років (з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 10.02.2011 № 2-228). Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

У п. 9 договору сторони дійшли згоди, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 7,0 % від нормативної грошової оцінки і на час укладання договору становила 115 313 грн.

Пунктом 10 договору сторони визначили, що обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за землю здійснюється із урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Згідно з п. 11 договору орендна плата за землю вноситься орендарем щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним на р/р 0002, код 13050200 в Управлінні Державного казначейства в Черкаській області МФО 854018 ОКПО 22809222. Орендар бере на себе обов'язок уточнення зміни розмірів орендної плати та банківських реквізитів через фінансові та податкові органи на місцях.

Згідно з п. 13 договору в разі проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі, внесення інших змін на підставі вимог діючого законодавства, а також в разі будь-яких змін Черкаською міською радою розмірів орендної плати та нормативної грошової оцінки, що діють в м. Черкаси, розмір грошової оцінки земельної ділянки та розмір щорічної орендної плати змінюватиметься без внесення змін та доповнень до цього договору.

Відповідно до п. 14 договору за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку.

За підписаним обома сторонами актом приймання-передачі земельної ділянки 30.12.2011 орендодавець передав орендарю, а останній прийняв передбачену договором від 18.07.2011 земельну ділянку в строкове платне користування під існуючу АЗС в комплексі з секцією супутніх товарів по вул. 30 -річчя Перемоги,7/1, площею 3157 кв. м.

Як вказує позивач, рішенням 2-ї сесії Черкаської міської ради від 28.01.2016 було затверджено рішення № 2-136 "Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 25.06.2015 № 2-1312 "Про затвердження Положень та ставок місцевих податків і зборів на території міста Черкаси" яким були змінені ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території м. Черкаси, а саме ставка орендної плати за земельні ділянки, зайняті автозаправочними станціями, встановлена у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі.

Позивачем з 30.12 2011 (з дати державної реєстрації договору) по 31.12.2016 (останній звітний місяць) відповідачу нараховано 387 154, 35 грн. орендної плати згідно пункту 9 договору та 43 711, 93 грн. упущеної вигоди (не отриманого прибутку) за період користування земельною ділянкою з дати прийняття рішення про надання земельної ділянки до моменту набуття чинності договору - з 10.02.2011 по 29.12.2011, що передбачено підпунктом "и" пункту 31 договору.

Черкаська міська рада зазначає, що в порушення взятих на себе договірних зобов'язань відповідач за цей період користування земельною ділянкою сплатив позивачу лише 368 246, 04 грн. внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 18 908, 31 грн.

Також, Черкаською міською радою на підставі п. 14 договору за несвоєчасне внесення орендної плати та ст. 129 Податкового кодексу України на суму боргу відповідачу нарахована пеня із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки НБУ у розмірі 4 503, 31 грн. за шість місяців.

Місцевий господарський суд не погодився з доводами позивача щодо необхідності застосування з 01.01.2016 встановленої рішенням Черкаської міської ради від 28.01.2016 №2-136 орендної плати за землю у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки та відмовив у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з урахуванням наступного.

Так, відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України, одним із основних засад податкового законодавства є принцип стабільності податкового законодавства, який полягає у тому, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Згідно з положеннями статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що встановлені у 2016 році рішенням Черкаської міської ради від 28.01.2016 № 2-136 розміри орендної плати за землю можуть застосовуватися лише з нового бюджетного періоду, який розпочався з 01.01.2017, і, відповідно, не можуть застосовуватися у 2016 році.

Більше того, судова колегія апеляційного господарського суду наголошує, про неможливість застосування підвищеної ставки орендної плати з 01.01.2016 (як зазначає позивач у поданій ним позовній заяві), оскільки рішення № 2-136 (про встановленні ставки орендної плати у розмірі 6 %) було прийнято Черкаською міською радою лише 28.01.2016.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з правомірністю та обґрунтованістю відмови місцевим господарським судом в частині стягнення з відповідача 18 908,31 грн. боргу з орендної плати та похідної вимоги про стягнення пені в сумі 4 503,31 грн.

Таким чином суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги Черкаської міської ради (щодо вимоги скасувати рішення місцевого господарського в частині відмови в стягненні орендної плати та пені), а тому така апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог Черкаської міської ради в частині стягнення з ТОВ «Вест Ойл Груп» 43 711,93 грн. упущеної вигоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідач не є власником і постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб'єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (статті 14.1.72, 14.1.73 Податкового кодексу України).

Розмір упущеної вигоди у розмірі 43 711,93 грн. за період з 10.02.2011 по 29.12.2011 було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування.

Саме вказану суму не отримав позивач, але міг би отримати у разі своєчасного укладення між ним і відповідачем договору оренди.

Підстави та порядок стягнення коштів, які особа мала б отримати за звичайних умов, втім не отримала, визначено статтею 22 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 224, ст. 225 Господарського кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Підстави для настання цивільно-правової відповідальності за порушення земельного законодавства встановлено, зокрема, Земельним кодексом України.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Водночас відповідно до статті 156 Земельного кодексу України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно зі статтею 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, відшкодуванню підлягають збитки власників землі та землекористувачів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (упущеної вигоди) дійшов висновку про те, що використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє її власника права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою, на якій розташовані нежитлові будівлі та споруди, що йому належать на праві приватної власності, кваліфікується як невжиття ним належних заходів, спрямованих на своєчасне оформлення правовстановлюючих документів (постанови Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі № 916/3311/14, від 07.10.2015 у справі № 916/3371/14).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Черкаської міської ради від 10.02.2011 № 2-228 надано відповідачу вищезазначену земельну ділянку в оренду та зобов'язано ТОВ "Вест Ойл Груп" укласти договір оренди землі з Черкаською міською радою, здійснивши його державну реєстрацію і надати один примірник позивачу протягом двох місяців з дати прийняття рішення.

Однак, як зазначалось вище, державну реєстрацію договору оренди землі здійснено лише 30.12.2011.

Тобто, з часу винесення Черкаською міською радою рішення від 10.02.2011 № 2-228 у відповідача виник обов'язок укласти та зареєструвати відповідний договір щодо користування спірною земельною ділянкою, і такий обов'язок виконано ТОВ "Вест Ойл Груп" лише 30.12.2011.

Отже, у період з 10.02.2011 по 29.12.2011 відповідач не вчинив дій, спрямованих на своєчасне укладення та реєстрацію договору оренди з позивачем.

Внаслідок такої протиправної поведінки ТОВ "Вест Ойл Груп" Черкаській міській раді заподіяно шкоду у виді несплаченої відповідачем за період з 10.02.2011 по 29.12.2011 орендної плати у розмірі 43 711,93 грн., яку позивач міг би отримати у разі своєчасного укладення між ним і відповідачем договору оренди.

Отже, колегія суддів встановивши наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме, протиправну поведінку (бездіяльність відповідача у вчиненні передбачених законодавством заходів зі своєчасного оформлення права користування земельною ділянкою), збитки (орендна плата, яку позивач міг би отримати у разі своєчасного укладення договору оренди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками (використання земельної ділянки відповідачем без правовстановлюючих документів позбавляє позивача права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено), вину (умисне зволікання зі своєчасним оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку), дійшла висновку про те, що позовні вимоги Черкаської міської ради про стягнення з відповідача 43 711,93 грн. упущеної вигоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пп. "и" п. 31 договору оренди землі від 18.07.2011 сторони передбачили обов'язок орендаря відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення від 10.02.2011 № 2-228 до моменту набуття чинності договору оренди.

Відповідно до п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 15.07.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" якщо у процесі перегляду справи апеляційним господарським судом буде встановлено, що суд першої інстанції, приймаючи процесуальний акт, неправомірно відмовив у задоволенні частини позовних вимог, або припинив провадження чи залишив без розгляду позов у певній частині, або ж не розглянув одну чи кілька заявлених вимог, у тому числі в зв'язку з неправомірною відмовою в прийнятті зустрічної позовної заяви тощо, суд апеляційної інстанції повинен самостійно усунути відповідне порушення. Він не вправі передавати справу на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Таким чином, рішення місцевого господарського суду у вказаній частині підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення у вказаній частині про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимоги ст. 49 ГПК України судові витрати за подання позову та перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на відповідача у справі - товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп».

Статтею 104 ГПК України встановлено, що підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну Черкаської міської ради задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі № 925/258/17 скасувати в частині відмови у задоволені позову Черкаської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» про стягнення 43 711, 93 грн. упущеної вигоди та судового збору у розмірі 1 043, 36 грн. та в цій частині прийняти нове рішення.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» (43010, Волинська обл., м. Луцьк, вул., Кременецька, буд. 38, ідентифікаційний код 34524327) на користь Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, вул., Байди Вишневецького, буд. 36, ідентифікаційний код 25212542) 43 711 (сорок три тисячі сімсот одинадцять) грн. 93 коп. упущеної вигоди та 1 043 (одну тисячу сорок три) грн. 36 коп. судового збору.

4. Рішення господарського суду Черкаської області від 12.05.2017 у справі № 925/258/17 в частині відмови у задоволенні позовних вимог Черкаської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» про стягнення 18 908,31 грн. боргу з орендної плати та 4 503,31 грн. пені залишити без змін.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Ойл Груп» (43010, Волинська обл., м. Луцьк, вул., Кременецька, буд. 38, ідентифікаційний код 34524327) на користь Черкаської міської ради (18000, м. Черкаси, вул., Байди Вишневецького, буд. 36, ідентифікаційний код 25212542) 1 146 (одну тисячу сто сорок шість) грн. 11 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити господарському суду Черкаської області видати накази на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду.

7. Справу № 925/258/17 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді М.Л. Яковлєв

Л.В. Чорна