УХВАЛА

30.08.2017 Справа № 910/313/17
За заявою Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації

про відстрочку виконання рішення

у справі № 910/313/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації

Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Димарська сільська рада Іванківського району Київської області;

2) Кабінет Міністрів України;

3) Міністерство енергетики та вугільної промисловості України;

4) Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області;

про стягнення 3608253,05 грн.

Суддя Т.Ю.Трофименко

Представники сторін:

Від позивача: Голець Г.В. за довіреністю № 14-21 від 10.02.17 р.

Від відповідача: не з'явились

Від третьої особи -1: не з'явились

Від третьої особи -2: Кириченко В.Б. за довіреністю № І/33/8000 від 23.06.2017

Від третьої особи -3: не з'явились

Від третьої особи -4: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації 3608253,05 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р. у справі №910/313/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (суму основного боргу у розмірі 1737757 (один мільйон сімсот тридцять сім тисяч сімсот п'ятдесят сім) грн 60 коп., 3% річних у розмірі 152125 (сто п'ятдесят дві тисячі сто двадцять п'ять) грн 01 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1664050 (один мільйон шістсот шістдесят чотири тисячі п'ятдесят) грн 16 коп. та судовий збір у розмірі 53041 (п'ятдесят три тисячі сорок одна) грн 32 коп.

03.07.2017р. на виконання зазначеного рішення суду видано наказ.

18.08.2017р. на адресу Господарського суду міста Києва від Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації надійшла заява про відстрочку виконання рішення суду до 01.09.2019 р.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва №05-23/2462 від 18.08.2017р., у зв'язку із відпусткою судді Смирнової Ю.М., в провадженні якої перебувала справа, проведено повторний автоматичний розподіл судової справи №910/313/17, за результатами проведення якого заяву Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 р. у справі № 910/313/17 передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2017 справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд заяви на 30.08.2017.

29.08.2017 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду заяви.

30.08.2017 позивач через відділ діловодства суду подав письмові пояснення по справі, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні заяви.

Представники відповідача та третіх осіб1,3,4 у судове засідання 30.08.2017 не з`явились.

Представники позивача і третьої особи-2 у судовому засіданні 30.08.2017 надали пояснення по суті заяви.

Суд розглянувши клопотання про відкладення розгляду заяви приходить до висновку про його необґрунтованість з огляду на те, що суд приймає до уваги ту обставину, що питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання, має встановлюватися з урахуванням того, що передбачений частиною першою статті 121 ГПК десятиденний строк визначається з наступного дня після винесення ухвали про призначення відповідного судового засідання.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови..

Розглянувши заяву Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі № 910/313/17, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення заяви відповідача про відстрочку виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Вказаною нормою визначено процесуальну можливість вирішення питань, пов'язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим. Так, виконання рішення про стягнення коштів може бути неможливим через відсутність коштів на рахунках боржника.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Згідно з пунктом 2 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування статті 121 Господарського процесуального кодексу України" від 12.09.1996р. № 02-5/333 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Суд відзначає, що особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про відстрочку виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом статті 32 Господарського процесуального кодексу України, наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів - фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Судом встановлено, що в обґрунтування заяви боржник посилається, зокрема, на те, що на рахунках відповідача відсутні кошти, на які можливо звернути стягнення.

Між тим, всупереч положенням статті 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, заявник під час вирішення питання про можливість відстрочки виконання рішення суду не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують тяжкий фінансовий стан заявника.

Також суд приймає до уваги, що згідно приписів статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006р. № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У зв'язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003р. № 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Cудом встановлено, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, "державний орган або інша юридична особа не може посилатися на відсутність коштів, щоб не виплачувати борг, підтверджений судовим рішенням. У такому випадку не може прийняти аргумент Уряду, що визначає таку відсутність як "виняткові обставини" (див. § 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Півень проти України" від 29.06.2004р.).

При цьому, Європейський суд з прав людини допускає, що "затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції" (див. § 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004р.).

Крім того, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 351 Цивільного процесуального кодексу України і статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З огляду на наведені приписи вбачається, що відстрочка виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду.

Тобто, в будь-якому випадку відсутність коштів, тяжкий фінансовий стан боржника не є винятковими обставинами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Департаментом регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації в заяві не обґрунтовані та документально не підтверджені обставини з настанням яких поліпшиться його майновий стан, або обставини, які б ускладнювали виконання рішення або робили його неможливим, як і не обґрунтовано винятковість випадку, який є підставою для вчинення, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, процесуальних дій.

Враховуючи відсутність підстав, визначених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі № 910/313/17.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Департаменту регіонального розвитку та житлово-комунального господарства Київської обласної державної адміністрації про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 у справі № 910/313/17 відмовити.

Суддя Т.Ю.Трофименко