ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 серпня 2017 р. Справа № 902/579/17

Господарський суд Вінницької області у складі:

Головуючий суддя В. Білоус

ОСОБА_1 Матущак

за участю представників:

позивача : не з'явився;

відповідача : ОСОБА_2- згідно довіреності;

Місце розгляду справи : приміщення суду, зал судових засідань №3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕВАТОРНА КОМПАНІЯ "КУСТО АГРО" (23100, Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Барляєва 28А; поштова адреса: 21037, м. Вінниця, вул. Професора Шульги,1, прим. 18)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШИН" (21034, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, буд. 26)

про стягнення штрафних санкцій за договором поставки в сумі 155 864,75 грн., з яких 51 776,93 грн.- пені за період з 12.10.2016 по 03.11.2016, 104 087,82 грн.- інфляційних втрат за період з 12.10.2016 по 03.11.2016

ВСТАНОВИВ :

Позивач вимог ухвали суду від 02.08.2017 про явку в судове засідання представника не виконав. Копія ухвали від 02.08.2017 вручена позивачу 09.08.2017, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№ 4993 від 14.08.2017.

Представником відповідача в судовому засіданні 21.08.2017 заявив усне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

З огляду на подані в справу докази, суд приходить до висновку про те, що неявка представника позивача в судове засідання не перешкоджає вирішенню спору, тому клопотання представника відповідача підлягає задоволенню, а спір відповідно до положень ст.75 ГПК України підлягає вирішенню за наявними в справі матеріалами за відсутності представника позивача.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив покликаючись на те, що Позивач не довівши виконання ним покладених на нього обовязків, грубо порушуючи умови договору, безпідставно та необгрунтовано здійснив нарахування пені та інфляційних нарахувань, без врахування вимог та умов підписаного Сторонами Договору а саме пункту 3.2. Договору (Оплата за Товар здійснюється Покупцем протягом 7 (Сім) банківських днів з моменту поставки відповідної партії товару, після отримання на свою адресу Покупцем від Постачальника рахунку-фактури та документів, вказаних у п. 2.3 та 8.7 даного договору ). Вказує про те, що про цей факт повідомлялося Позивачу також у відповіді на претензію від 23.02.2017 року, яку Відповідач надіслав Позивачу. Зазначає про те, що із позовної заяви не зрозумілим є той факт, що в тексті позовної заяви Позивач хибно зазначає, що станом на 04.10.2016 року, Позивач надав всі супровідні документи, згідно п.п. 2.3. 8.7. та іншими умовами Договору для проведення оплати Товару Позивачем. Зазначає про те, що у випадку неможливості визначення дати початку нарахування штрафних санкцій для Відповідача, не можливим (не логічним) є й сам факт нарахування будь-яких штрафних санкцій для Відповідача по Договору. Вказує про те, що оскільки Позивач не надав будь-яких підтверджуючих документів (опис вкладених листів із відміткою про отримання таких листів Відповідачем), які б підтверджували факт отримання Відповідачем від Позивача рахунку-фактури та документів, вказаних у п. 2.3. та 8.7. даного договору, не можливо встановити останню дату для оплати Відповідачем (останній день для здійснення оплати Відповідачем), для початку нарахування штрафних санкцій Відповідачу. Зазначає про те, що якщо останній день для оплати Відповідачу не визначений (не можливо встановити, в матеріалах справи № 902/579/17 відсутні будь- які підтверджуючі документи, які б підтверджували факт передачі таких документів Постачальником, на адресу Покупця) тому й не можливо визначити дату початку нарахування штрафних санкцій по Договору. Вказує про те, що для того, щоб унеможливити можливі інфляційні втрати Позивача, внаслідок можливих інфляційних процесів в Україні сторонами погоджено застосування еквіваленту ціни Товару у валюті (долари США), та згідно умов п. 1.1. Договору узгоджено ціну 10 296,95 грн. (десять тисяч двісті девяносто шість гривень 95 копійок), що еквівалентно на дату підписання договору 397 (триста девяносто сім) Доларів США, за курсом НБУ 2593,6893 грн. за 100 дол. США за тонну (за одиницю Товару). Зазначає про те, що еквівалент 397 (триста девяносто сім) Доларів США, за одиницю Товару, Сторонами також зазначено у Додатковій угоді №1 від 03.10.2016 року; аналогічний еквівалент також зазначено Сторонами у Додатковій угоді № 3 від 24.10.2016 року та у Додатковій угоді № 4 від 24.10.2016 року, тобто, еквівалент 397 (триста девяносто сім) Доларів США, за одиницю Товару, є стабільною та незмінною величиною протягом всього терміну дії Договору поставки № 140612 від 03.10.2016 року.

Повно, всебічно, об'єктивно і в сукупності дослідивши надані в справу докази, надавши їм юридичну оцінку, заслухавши представника відповідача суд, на підставі ст.11, 16, 20, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 692, 712 ЦК України, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 124 472,40 грн., з яких 20 397,80 грн.- пені за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, 104 074,60 грн.- інфляційних втрат за період з 13.10.2016 по 03.11.2016.

До такого висновку суд прийшов з огляду на таке.

03.10.2016 між позивачем (в Договорі «Постачальник») та відповідачем (в Договорі «Покупець») було укладено договір поставки № 140612 (далі Договір).

Згідно п.1.1 Договору Постачальник передає, а Покупець приймає й оплачує Соняшник, що відповідає по якості ДСТУ 7011:2009 та не перевищує по якості показники, визначені у п.2.5 даного Договору, надалі "Товар, у кількості 5000.000 т (Пять тисяч тонн) +/- 5,00 % за вибором Покупця за ціною 10 296,95 (Десять тисяч двісті девяносто шість гривень 95 копійок) за одиницю товару, що еквівалентно на дату підписання даного договору 397 Доларів США, за курсом 2593,6893 грн. за 100 дол. США, за тону на загальну суму 51 484 732,61 грн. +/- 5.00 %, у т.ч. ПДВ - 8 580 788,77 +/- 5.00 %. Ціна товару визначена сторонами договору є звичайною.

Згідно п.2.1 Договору Товар за даним договором поставляється покупцю партіями на умовах EXW франко-елеватор ТОВ "ЕК"КУСТО АГРО" (Міжнародні правила тлумачення торгових термінів "Інкотермс" у редакції 2000 року і за адресою: 22100, вул.Довженка, буд.28, м.Козятин, Вінницька обл.).

Згідно п.2.2 Договору Поставка всієї партії Товару за даним Договором здійснюється в термін до 10.10.16 включно. Поставка Товару здійснюється партіями, при цьому Постачальник має право притримати поставку наступних партій Товару, якщо Покупцем не було здійснено оплати за попередню партію Товару, згідно п.3.2. даного Договору.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що Оплата за Товар здійснюється Покупцем протягом семи банківських днів з моменту поставки відповідної партії Товару, після отримання на свою адресу від Покупцем від Постачальника рахунку-фактури та документів, вказаних у п 2.3. та 8.7. Договору.

Відповідно до п.5.3 Покупець за порушення терміну оплати Товару несе відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

03 жовтня 2016 року між Позивачем та Відповідачем підписано додаткову угоду № 1 про коригування ціни поставки партії Товару в кількості 1000,00 тонн за ціною 10 296,95 гривень.

10 жовтня 2016 року Позивач та Відповідач підписали додаткову угоду № 2 за якою продовжили строк поставки всієї партії Товару в термін до 31.10.2016 року.

24 жовтня 2016 року Позивач та Відповідач підписали додаткову угоду №3, за якою скориговано ціну на партії Товару в кількості 2000,00 тонн за ціною 10 187,02 гривень.

Додатковою угодою № 4 від 31.10.2016 року викладено п.1.1. Договору в новій редакції, чим передбачено поставку Товару по Договору в кількості 3000.00 (три тисячі) тонн.

Позивач передав відповідачу товар, а відповідач отримав товар на загальну суму 30 670 990 грн., що стверджується видатковими накладними № 34 від 03.10.2016 на суму 10 296 950 грн. (а.с.33), № 36 від 24.10.2016 на суму 20 374 040 грн. (а.с.42), актами приймання передачі № 41 від 03.10.2016 (а.с.34), № 46 від 24.10.2016 (а.с.43) обопільно підписаним сторонами.

Відповідач зобов'язання щодо оплати за отриманий товар виконав з порушенням строків на оплату встановлених договором, а саме за видатковою накладною № 34 від 03.10.2016:

- 06.10.2016 на суму 4 800 000 грн.;

- 07.10.2016 на суму 1 380 000 грн.;

- 12.10.2016 на суму 400 000 грн.;

- 17.10.2016 на суму 800 000 грн.;

- 18.10.2016 на суму 500 000 грн.;

- 19.10.2016 на суму 1 000 000 грн.;

- 20.10.2016 на суму 1 416 950 грн..

За видатковою накладною № 36 від 24.10.2016:

- 26.10.2016 на суму 4 000 000 грн.;

- 27.10.2016 на суму 2 000 000 грн.;

- 28.10.2016 на суму 2 374 040 грн.;

- 31.10.2016 на суму 1 800 000 грн.;

- 01.11.2016 на суму 1 500 000 грн.;

- 03.11.2016 на суму 5 200 000 грн.;

- 04.11.2016 на суму 3 500 000 грн..

З огляду на викладене, у позивача виникло право на нарахування пені та інфляційних втрат відповідно до чинного законодавства та умов Договору за неналежне виконання відповідачем умов договору щодо строків оплати на поставлений товар.

Позивач звернувся до Відповідача із Претензією № 1 від 21.02.2017 року.

Відповідач у відповіді на Претензію від 21.02.2017 року не визнав вищезазначену претензію.

Зміст договору, взятих в ньому зобов'язань свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з купівлі-продажу, поставки товару, які регулюються ст.655, 712 ЦК України.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.525, ст.526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із приписів ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 692 України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.І ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Станом на день розгляду справи відповідач не надав суду належних доказів сплати позивачу пені та інфляційних втрат.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.І ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов'язання, зокрема, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Перевіривши розрахунок позовних вимог щодо інфляційних втрат за прострочення в оплаті Товару судом встановлено, що позивачем при поданні позову помилково нараховано 104 087,82 грн.- інфляційний втрат за період з 12.10.2016 по 03.11.2016, оскільки згідно розрахунку здійсненому судом з урахуванням вимог ст.253, ч.5 ст.254 ЦК України та за допомогою інструменту "Калькулятор штрафів" системи "Ліга: Закон" сума інфляційних втрат за прострочення в оплаті товару становить 104 074,60 грн.- за період з 13.10.2016 по 03.11.2016.

Також, позивач заявив до стягнення 51 776,93 грн.- пені за період з 12.10.2016 по 03.11.2016.

Згідно ст.549, ст.550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок позовних вимог щодо пені за прострочення в оплаті Товару судом встановлено, що позивачем при поданні позову помилково нараховано 51 776,93 грн.- пені за період з 12.10.2016 по 03.11.2016, оскільки згідно розрахунку здійсненому судом з урахуванням вимог ст.253, ч.5 ст.254 ЦК України, ч.6 ст.232 ГК України та за допомогою інструменту "Калькулятор штрафів" системи "Ліга: Закон" сума пені за прострочення в оплаті товару становить 20 397,80 грн.- за період з 13.10.2016 по 03.11.2016.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість належними доказами вимог позивача про стягнення в сумі 124 472,40 грн., з яких 20 397,80 грн.- пені за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, 104 074,60 грн.- інфляційних втрат за період з 13.10.2016 по 03.11.2016.

Суд не бере до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позов з огляду на те, що факт отримання Товару на суму 30 670 990 грн. стверджується видатковими накладними № 34 від 03.10.2016 на суму 10 296 950 грн. (а.с.33), № 36 від 24.10.2016 на суму 20 374 040 грн. (а.с.42), актами приймання передачі № 41 від 03.10.2016 (а.с.34), № 46 від 24.10.2016 (а.с.43) обопільно підписаним сторонами.

Відповідач не надав суду належних доказів повернення Товару Позивачеві.

Також суд не бере до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позов з огляду на наступне.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно висновків Верховного Суду України, викладених в постановах від 04.07.2011 року у справі № 13/210/10 та від 12.09.2011 року у справі № 6/433-42/183 наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Згідно з положеннями п.8.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

З наведеного вбачається, що оскільки сума грошового зобов'язання відповідача на момент його виникнення була перерахована в національній валюті України (гривні) і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінювалася, то заперечення відповідача про відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат позивачем судом до уваги не беруться.

В силу ст. ст.4-3, 33 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог суд на підставі п.2 ч.1 ст.49 ГПК України судові витрати на судовий збір в сумі 2 337,97 грн. розподіляє пропорційно задоволеним вимогам - 79,85% на відповідача, 20,15% на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 48, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково в сумі 124 472,40 грн., з яких 20 397,80 грн.- пені за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, 104 074,60 грн.- інфляційних втрат за період з 13.10.2016 по 03.11.2016. В позовних вимогах в частині стягнення 31 379,13 грн.- пені за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, 13,22 грн.- інфляційних втрат за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, відмовити. Судові витрати на судовий збір в сумі 1 866,86 грн. покласти на відповідача, в сумі 471,11 грн. на позивача.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІ ЕНД АЙ ЕВОЛЮШИН", (21034, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, буд. 26) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕВАТОРНА КОМПАНІЯ "КУСТО АГРО", (23100, Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Барляєва 28А) 20 397,80 грн.- пені за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, 104 074,60 грн.- інфляційних втрат за період з 13.10.2016 по 03.11.2016, 1 866,86 грн. для відшкодування судових витрат на судовий збір. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати позивачу рекомендованим листом або вручити його повноважному представнику під розписку.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 21.08.2017 р. Повний текст рішення відповідно до ст.84 ГПК України оформлено і підписано 23 серпня 2017 р. Рішення набирає законної сили на протязі 10-ти днів з дня повного його оформлення і підписання.

Суддя Білоус В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу (23100, Вінницька обл., м. Жмеринка, вул. Барляєва 28А; поштова адреса: 21037, м. Вінниця, вул. Професора Шульги,1, прим. 18)