ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р.Справа № 916/723/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №б/н від 10.10.2016р.;

Від відповідачів:

- комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_3: ОСОБА_4 за довіреністю №01/11-971 від 23.12.2016р.;

- Одеської міської ради: ОСОБА_3 за довіреністю №277/исх-гс від 26.12.2016р.;

Від третьої особи: не зявився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства „Одестеплокомуненерго до комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_3, Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про визнання частково недійсним договору, зобовязання вчинити певні дії та усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство „Одестеплокомуненерго (далі по тексту ПАТ „Одестеплокомуненерго) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_3 (далі по тексту КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3) про визнання пп. 9 п. 1.2 акта 1088 Ю від 12.12.2013р. розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком №7 до договору про постачання електричної енергії №9 від 01.07.2008р., укладеного між КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 та публічним акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, недійсним; зобовязати КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 виключити з балансу ТП 4254, інв. №3045001, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27; заборонити КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 використовувати ТП 4254, інв. №3045001, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення з боку відповідача права власності ПАТ „Одестеплокомуненерго на ТП 4254, інв. №3045001, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27, та була придбана позивачем на підставі договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва „Цех емальованих труб, що підлягає продажу за конкурсом, від 22.10.1999р.

Ухвалою від 27.03.2017р. господарським судом у порядку ст. 27 ГПК України було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго.

11.04.2017р. ПАТ „Одестеплокомуненерго звернулось до господарського суду із клопотанням про витребування доказів, відповідно до якого останній просив витребувати у КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 документи, які стали підставою зарахування на баланс підприємства ТП 4254, інв. №3045001, а саме інвентаризаційну картку, виписку із зворотної відомості, рішення міської ради про злиття та передачу майна, наказ про поставлення на баланс підприємства, акт прийому-передачі трансформаторної підстанції. Необхідність витребування вказаних документів обґрунтована з боку позивача можливістю підтвердження факту безпідставного зарахування КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 на баланс ТП 4254, інв. №3045001. У задоволенні вказаного клопотання судом було відмовлено, оскільки відповідачем було надано суду документи, які, за переконанням останнього, підтверджують правомірність включення трансформаторної підстанції на баланс КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3.

Ухвалою від 26.04.2017р. господарським судом у порядку ст. 27 ГПК України було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Одеську міську раду.

11.05.2017р. ПАТ „Одестеплокомуненерго було подано до господарського суду заяву про зміну предмета позову, а саме позивач просив суд заборонити КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 використовувати підстанцію трансформаторну комплексну типу 2КТП-1000/10/0,4-84-УЗ, заводський №45531 (рік випуску 1990), нумерації ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго ТП 4254; решта заявлених позовних вимог позивачем була залишена без змін.

Враховуючи правову позицію відповідача стосовно належності спірного майна до комунальної власності, яке знаходиться у останнього на праві господарського відання, ухвалою від 26.05.2017р. господарським судом у порядку ст. 24 ГПК України було залучено до участі у справі іншого відповідача Одеську міську раду.

24.07.2017р. ПАТ „Одестеплокомуненерго було подано до господарського суду заяву про зміну предмета позову, а саме позивач просив суд зобовязати КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 припинити дії по використанню підстанції трансформаторної комплексної типу 2КТП-1000/10/0,4-84-УЗ, заводський №45531 (рік випуску 1990), нумерації ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго ТП 4254; решта заявлених позовних вимог позивачем була залишена без змін. Вказана редакція позовних вимог була прийнята до розгляду господарським судом як остаточна.

Відповідачі заперечували проти позову з підстав його незаконності та необґрунтованості та просили господарський суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ „Одестеплокомуненерго у повному обсязі.

У письмових поясненнях ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго наголошувало на відсутності правових підстав для визнання недійсним пп. 9 п. 1.2 акта 1088 Ю від 12.12.2013р. розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком №7 до договору про постачання електричної енергії №9 від 01.07.2008р., укладеного між КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 та ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго. Крім того, третя особа зазначала, що позивачем не було доведено права власності на будівлю спірної трансформаторної підстанції, що є підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

22.10.1999р. між Управлінням Обласної ради у справах майна та інвестицій (Продавець) та акціонерним товариством закритого типу „Одестеплокомуненерго (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований у реєстрі за №3210, обєкта незавершеного будівництва „Цех емальованих труб ООО „Одестеплокомуненерго, що підлягає продажу за конкурсом, відповідно до п 1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця обєкт незавершеного будівництва „Цех емальованих труб ООО „Одестеплокомуненерго, розташований за адресою: 65101, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27 на земельній ділянці розміром 0,55 га, яка відведена згідно з рішенням виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 04.02.1988р. №76 Одеському обласному обєднанню „Одестеплокомуненерго під будівництво цеху емальованих труб, про що складений акт від 25.04.1988р., а Покупець зобовязується прийняти обєкт і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 22.10.1999р. передача обєкта приватизації Продавцем і прийняття обєкта Покупцем здійснюється шляхом підписання акта приймання-передачі сторонами у 5-ти денний термін з моменту оплати всієї суми за обєктом приватизації.

09.12.1999р. між Управлінням Обласної ради у справах майна та інвестицій та акціонерним товариством закритого типу „Одестеплокомуненерго було підписано акт передачі обєкта незавершеного будівництва „Цех емальованих труб, з якого вбачається, що Покупцеві було передано обєкт незавершеного будівництва ( який містить у собі будівлі та споруди, внутрімайданчикові технічні комунікації, матеріали, вироби, конструкції, що завезені на майданчик, але не укладені у справу, а також устаткування, що не здане до монтажу, або монтажу не потребує, згідно з актом обстеження будівельного майданчику). При цьому, з наданого господарському суду акта обстеження будівельного майданчику від 06.05.1998р. вбачається, що цех емальованих труб, виходячи із проекту будівництва, було побудовано на 80%, до складу якого увійшла трансформаторна підстанція.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту приймання-передачі робіт, складеного 18.01.2000р. між ПАТ „Одестеплокомуненерго та ДП „Теплоналадка, останнім, на замовлення позивача, були виконані роботи зі зборки, монтажу та підготовки до експлуатації трансформаторної підстанції комплексної типу 2КТП-1000/10/0,4-84-УЗ, заводський №45531 (рік випуску 1990).

Позивач вважає, що трансформаторна підстанція 4254 була передана останньому у власність на підставі договору купівлі-продажу обєкта незавершеного будівництва від 22.10.1999р., проте відповідач використовує її в господарській діяльності, чим порушує права ПАТ „Одестеплокомуненерго, у звязку з чим, господарський суд зазначає наступне.

Рішенням Одеської міської ради від 27.06.2006р. за №101-V „Про реорганізацію комунального підприємства „Одестеплокомуненерго та комунального підприємства „Одесатеплоенерго було вирішено, зокрема, реорганізувати комунальне підприємство „Одестеплокомуненерго та комунальне підприємство „Одесатеплоенерго шляхом злиття та створення на їх базі КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3; закріпити за КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 на праві повного господарського відання майно, необхідне для здійснення його діяльності.

Рішенням Одеської міської ради від 19.10.2006р. №556 було затверджено передавальні акти комунального підприємства „Одестеплокомуненерго та комунального підприємства „Одесатеплоенерго, майно яких було передано до КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3.

01.08.2008р. між ПАТ „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго та КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 було укладено договір про постачання електричної енергії №9. При цьому, до акту 1088 Ю від 12.12.2013р. розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін було включено відомості про трансформаторну підстанцію 4254, яка увійшла до переліку установок КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3.

Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.11.2008р. за №1299 „Про затвердження плану проведення робіт з інвентаризації, паспортизації, оцінки та створення бази даних обєктів теплопостачання та реєстрацію обєктів нерухомості КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 були вирішено, зокрема, провести технічну інвентаризацію обєктів, зазначених у додатку №2 до рішення, та зареєструвати за Одеською міською радою право власності на обєкти КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3.

З додатку №2 до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 25.11.2008р. за №1299 вбачається, що до переліку обєктів нерухомого майна КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27, та підлягають реєстрації за Одеської міською радою, увійшли „службовий корпус теплозбут, прохідна, тр. цех, пр. диспетчерська, ремонтний цех, метрологічні склади.

Як вбачається з матеріалів справи, трансформаторна підстанція 4254 відповідно до довідки КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 від 18.11.2016р. перебуває на балансі останнього відповідно до рішення Одеської міської ради від 27.06.2006р. за №101-V.

Господарським судом було встановлено, що 17.10.2016р. працівники КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 прибули за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27, з метою проведення обліку майна, закріпленого за останнім на праві господарського відання. Вказані дії з боку відповідача стали підставою для звернення ПАТ „Одестеплокомуненерго до КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 із запитом щодо підстав проведення обліку майна, на що відповідачем листом від 20.10.2016р. було повідомлено позивача про перебування майна за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27, на балансі КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3.

Зі статуту ПАТ „Одестеплокомуненерго вбачається, що позивач є правонаступником усіх прав та обовязків акціонерного товариства закритого типу „Одестеплокомуненерго, яким відповідно до договору купівлі-продажу від 22.10.1999р. було придбано обєкт незавершеного будівництва.

Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційній довідці з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №70826551 від 19.10.2016р., ПАТ „Одестеплокомуненерго на праві власності належить обєкт незавершеного будівництва, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, буд. 27.

ПАТ „Одестеплокомуненерго у поданій до господарського суду позовній заяві та письмових поясненнях зазначає, що КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 без відповідної правової підстави було зараховано на баланс трансформаторну підстанції 4254 та включено відомості про неї до пп. 9 п. 1.2 акта 1088 Ю від 12.12.2013р. розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який є додатком №7 до договору про постачання електричної енергії №9 від 01.07.2008р.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. . Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зі змісту положень ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України вбачається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Можливість захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння передбачена ст. 391 Цивільного кодексу України відповідно до приписів якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (так званий негаторний позов).

При цьому, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю. Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що особливістю негаторного позову є відсутність спорів з приводу належності позивачу майна на праві власності чи іншому титулі, а характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Згідно з положеннями ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об'єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Положеннями ч. 2 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-IV передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

Враховуючи правове обґрунтування позовних вимог приписами статті 391 Цивільного кодексу України, що, в свою чергу, виключає наявність спору про право власності, суд звертає увагу сторін на наступне.

Суд вважає доведеним матеріалами справи факт придбання позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.1999р. устаткування та обладнання в якості складових трансформаторної підстанції у складі обєкту незавершеного будівництва. Проте, суд погоджується з позицією Одеської міської ради, що позивачем у 2000 році була створена нова річ, право власності на яку не може підтверджуватися договором купівлі-продажу від 22.10.1999р.

Слід зазначити, що як у позивача так і у відповідачів відсутні документи на підтвердження права власності на підстанцію трансформаторну комплексну типу 2КТП-1000/10/0,4-84-УЗ, заводський №45531 (рік випуску 1990).

Викладене вище дозволяє господарському суді дійти висновку про наявність між сторонами спору про право власності, що, в свою чергу, виключає можливість визначити даний позов як негаторний та тягне за собою необхідність відмови у задоволенні даного позову у повному обсязі, оскільки позовні вимоги про зобовязання КП „Теплопостачання міста ОСОБА_3 припинити дії по використанню майна, про визнання частково недійсним договору, про зобовязання виключити відомості про трансформаторну підстанцію обґрунтовані необхідністю захисту порушеного права власності.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки останнім не було доведено належними та допустимими доказами належності спірного майна на праві власності ПАТ „Одестеплокомуненерго.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищезазначене, позов публічного акціонерного товариства „Одестеплокомуненерго до комунального підприємства „Теплопостачання міста ОСОБА_3, Одеської міської ради про визнання частково недійсним договору, зобовязання вчинити певні дії та усунення перешкод у користуванні майном задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судом покладаються на позивача у звязку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 32, 33,35, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 21 серпня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна