РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2017Справа №910/12629/16

За позовом публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА УПРОВАДЖУВАЛЬНА КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "ЕСКО" ЛТД

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Златобанк"

про стягнення 2 232 624,48 доларів США та 350 738,49 грн.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Пінчук Ю.А. - представник за довіреністю;

від відповідача - Москаленко І.О. за дов. № б/н від 24.05.16 р.;

від третьої особи - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" до товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА УПРОВАДЖУВАЛЬНА КОМЕРЦІЙНА ФІРМА "ЕСКО" ЛТД про стягнення 2 193 664,47 доларів США та 553 059,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем та третьою особою ПАТ "Златобанк" було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2014 року за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за Кредитним договором №22/1/14-KL від 30.01.2014 року. Вказуючи те, що боржником допущено порушення виконання зобов'язання за Кредитним договором №22/1/14-KL від 30.01.2014 року позивач просить суд стягнути з відповідача 1 999 911,11 дол США - заборгованість по кредиту, 193 753,36 дол США - заборгованість по процентам та 553 059,40 грн - пеню.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що договір відступлення права вимоги (цесії) є недійсним.

Позивачем подано клопотання про залучення в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в задоволенні якого судом відмовлено, оскільки позивачем не обґрунтовано яким чином рішення у даній справі може сплинути на права та обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

09.08.2016 року та 08.09.2016 року позивачем подані до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2016 року за клопотанням відповідача залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Златобанк".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2016 року зупинено провадження у справі № 910/12629/16 до розгляду справи №910/12609/16 про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2521.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 року поновлено провадження у справі № 910/12629/16.

Відповідачем подані додаткові пояснення до відзиву, в яких відповідач зазначив, що зобов'язання з повернення кредитних коштів було виконано шляхом сплати на рахунок позивача грошових коштів в розмірі 49 498 057,34 грн. третьою особою - ОСОБА_4, якому згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) від 29.12.2015 року було відступлено позивачем право вимоги за кредитним договором.

20.06.2017 року відповідачем подано клопотання про витребування доказів, а саме доказів повернення ОСОБА_4 сплачених ним грошових коштів.

Позивачем подані пояснення, в яких останній зазначив, що до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 29.12.2015 року було застосовано наслідки нікчемності на підставі Наказу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №64 від 24.02.2016 року, ОСОБА_4 було повернуто кошти внаслідок нікчемності договору цесії від 29.12.2015 року.

21.08.2017 року від позивача надійшла заява, згідно якої позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача 1 999 911,11 дол США - заборгованість по кредиту, 232 713,37 дол США - заборгованість по процентам, 350 738,49 грн - пеню.

Відповідно до ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин заява позивача про збільшення розміру позовних вимог від 21.08.2017 року прийнята судом до розгляду.

22.08.2017 року відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог.

22.08.2017 року відповідачем подано клопотання про витребування доказів, а саме вимогу ОСОБА_4 про повернення йому коштів, інформацію про включення ОСОБА_4 в реєстр вимог кредиторів, платіжного документа про перерахування на рахунок ОСОБА_4 грошових коштів, постанови НБУ «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних, рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк». Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки в матеріалах справи містится банківська виписка на підтвердження повернення коштів ОСОБА_4, заявником не обґрунтовано наявність вимоги ОСОБА_4 про повернення йому коштів, оскільки такі кошти повернуті внаслідок застосування наслідків нікчемного правочину, постанова НБУ «Про віднесення ПАТ «Авант-Банк» до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації ПАТ «Авант-Банк» містяться на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та в мережі інтернет.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення третьої особи про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки третя особа суд не повідомила, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.

У судовому засіданні 22.08.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2014 року між публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» (кредитодавець, банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД (позичальник) укладено кредитний договір №22/1/14-КL (далі - Договір), на підставі якого банк надає позичальнику кредит у сумі 2 200 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався в повному обсязі повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші умови цього Кредитного договору.

Процентна ставка відповідно до п.1.5. Договору встановлена в розмірі 14% (чотирнадцять) процентів річних.

Відповідно до п.2.3. Договору проценти за користування кредитом нараховуються банком в валюті кредиту.

Кінцева дата повернення Кредиту відповідно до п. 1.4. Договору 29 січня 2015 року.

Відповідно до п. 1.2.1. Договору кредит надається для рефінансування кредитної заборгованості в АТ «ЗЛАТОБАНК» (кредитний договір №91/11-КL від 20.04.2011р.) та поповнення обігових коштів.

Відповідно до договору про внесення змін №2 від 21 листопада 2014 року до кредитного договору, сторони домовились викласти п.1.4, 1.5. Кредитного договору в новій редакції та встановили, що кінцева дата повернення Кредиту відповідно до п.1.4. Договору 20 грудня 2016 року, процентна ставка відповідно до п.1.5. Договору встановлюється в розмірі 11,5% процентів річних.

Банк свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується випискою по особовим рахункам ТОВ «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД.

09.12.2014 року між ПАТ «Авант-банк» (цесіонарій) та ПАТ «Златобанк» (цедент) укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 09.12.2014р., зареєстрованого в реєстрі за №2521 (далі - Договір цесії).

За договором цесії від 09.12.2014 року банк відступив свої права вимоги за кредитним договором №22/1/14-КL від 30.01.2014 року публічному акціонерному товариству «АВАНТ-БАНК».

Відповідно до п.2 Договору цесії від 09.12.2014 за цим договором цесіонарій набуває право вимагати від боржника реального та належного виконання зобов'язань по сплаті грошових коштів за кредитним договором (суми кредиту, процентів за користування кредитом, можливих штрафних санкцій тощо) у розмірі, з урахуванням розрахунку заборгованості боржника, наданого банком.

Згідно з п.10 Договору цесії цесіонарій має вимагати від боржника погасити заборгованість за кредитом в розмірі 2 005 021,99 дол США, сплатити проценти в розмірі 11,5 % за фактичне користування кредитом з моменту набуття права вимоги за цим договором; звернути стягнення на предмет іпотеки.

27.02.2015 року між ПАТ «Авант-банк» та позичальником укладено додатковий договір №3 від 27.12.2015р. до кредитного договору, в якому сторони домовились викласти п.2.5. Договору в новій редакції та встановили, що проценти за користування кредитом сплачуються щомісяця не пізніше 07 (сьомого) числа кожного календарного місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, та остаточно в день погашення кредиту на транзитний рахунок №4163 в ПАТ «АВАНТ-БАНК». Частину відсотків, що нараховані за період з 01.01.2015р. по 31.01.2015 у сумі 8 040,78 доларів США позичальник сплачує щомісяця не пізніше 07 числа з березня по червень місяць 2015 року включно, рівними частинами, на транзитний рахунок №4730 у доларах США в ПАТ «АВАНТ-БАНК».

Позивач вказує, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 1 999 911,11 дол США - по кредиту та 232 713,37 дол США - заборгованість по процентам.

Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Стаття 526 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів повернення позичальником кредитних коштів публічному акціонерному товариству «ЗЛАТОБАНК» матеріали справи не містять. Наявність заборгованості позивальника по сплаті кредитних коштів в розмірі 1 999 911,11 дол США та процентів по кредиту в розмірі 232 713,37 дол США підтверджується банківською випискою по особовим рахункам відповідача та розрахунком заборгованості.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Згідно ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

З аналізу положень статей 512-519 ЦК України вбачається, що кредитор має право передати право вимоги до боржника іншій особі у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Як встановлено судом за договором про відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2014 року банк відступив свої права вимоги за кредитним договором публічному акціонерному товариству «АВАНТ-БАНК».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач посилався на те, що укладений договір про відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2014 року є недійсним. Господарським судом міста Києва розглядалася справа №910/12609/16 про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 09.12.2014 року, в зв'язку з чим ухвалою суду провадження у даній справі було зупинено до розгляду справи №910/12609/16. Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 року у справі №910/12609/16, залишеним без змін Постановою Вищого господарського суду України від 22.03.2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Отже, оскільки Договір про відступлення права вимоги від 09.12.2014 року відповідає вимогам ст.ст. 512, 513, 514 ЦК України та у судовому порядку недійсним не був визнаний, суд приходить до висновку про те, що позивач набув всіх прав та обов'язків кредитора визначених кредитним договором №22/1/14-КL від 30.01.2014 року.

Таким чином, за Договором про відступлення права вимоги від 09.12.2014 року до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором №22/1/14-КL від 30.01.2014 року.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про укладення Договору про відступлення права вимоги від 09.12.2014 року та відступлення права вимоги позивачу, ПАТ «Златобанк» повідомив відповідача листом №4710 від 11.12.14р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів сплати позивачу заборгованості по кредиту в розмірі 1 999 911,11 дол США та процентів по кредиту в розмірі 232 713,37 дол США, наявність заборгованості не спростовано, контррозрахунку не наведено, не доведено припинення зобов'язання будь-яким передбаченим законом способом в частині суми боргу, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 1 999 911,11 дол США та процентів по кредиту в розмірі 232 713,37 дол США.

Заперечення відповідача з приводу того, що зобов'язання за кредитним договором відсутнє, оскільки зобов'язання з повернення кредитних коштів було виконано шляхом сплати на рахунок позивача грошових коштів в розмірі 49 498 057,34 грн. третьою особою - ОСОБА_4, якому згідно договору про відступлення права вимоги (цесії) від 29.12.2015 року було відступлено позивачем право вимоги за кредитним договором, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

29.01.2016 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від №96 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «АВАНТ БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації №64 від 24.02.2016 року застосовано наслідки нікчемності до договору про відступлення права вимоги (цесії) від 29.12.2015 року з підстав, визначених п.7 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 25.02.2016 року ОСОБА_4 внаслідок нікчемності договору про відступлення права вимоги було повернуто кошти, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАКТ «Авант-Банк» було повідомлено відповідача про нікчемність договору про відступлення права вимоги (цесії) від 29.12.2015 року згідно повідомлення про нікчемність правочину №357 від 25.02.2016 року.

Відповідно до п. 7 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Положеннями ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними.

Таким чином право Фонду застосовувати наслідки нікчемності правочину передбачено Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАКТ «Авант-Банк» у вигляді повідомлення про нікчемність договору цесії від 29.12.2015 року є чинним, в судовому порядку не оскаржено.

Отже, враховуючи те, що договір цесії від 29.12.2015 року є нікчемним та перераховані ОСОБА_4 грошові кошти повернуті останньому, інших доказів виконання зобов'язання за кредитним договором матеріали справи не містять, посилання відповідача з приводу погашення кредитної заборгованості безпідставні.

У зв'язку з невиконанням відповідачем грошових зобов'язань позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 350 738,49 грн., яка нарахована на суму процентів по кредитному договору на підставі п.4.1. Кредитного договору, за загальний період з 08.10.2015 року по 04.04.2016 року.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.4.1. Кредитного договору за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну або часткову сплату/несплату процентів, банк має право стягнути, а позичальник зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

Суд перевірив розрахунок пені, враховуючи відсутність контррозрахунку відповідача, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 350 738,49 грн пені.

22.08.2017 року відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, мотивована тим, що АТ «Златобанк» пред'явивши вимогу від 05.12.14 р. вих. № 4611 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, сплату відсотків за його користування та штрафних санкцій, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, позивач міг пред'явити позов до відповідача про стягнення штрафу та пені протягом одного року від кінцевої дати дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, тобто до 05.01.16 р., звернення позивача з позовом після вказаної дати є підставою для застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності до вимоги в частині стягнення пені.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами п.5 статті 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 3.1.4. Кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за кредитним договором частково або в повному обсязі та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокового повернення), сплати процентів за весь строк користування кредитними коштами, у разі зокрема порушення позичальником будь-якого з боргових зобов'язань.

Зі змісту вимоги ПАТ «Златобанк» №4611 від 05.12.2014 року вбачається, що останнім було повідомлено позичальника про наявність заборгованості та заявлено вимогу про її погашення, ПАТ «Златобанк» з вимогою про дострокове розірвання кредитного договору та повернення кредитних коштів з посиланням на умови п.3.1.4. Кредитного договору та ч.2 ст.1050 ЦК України до позичальника не звертався, а відтак посилання відповідача на те, що було змінено строк виконання основного зобов'язання безпідставні.

З огляду на те, що зобов'язання по поверненню кредитних коштів мало б бути виконано не пізніше 20 грудня 2016 року, позивач звернувся з даним позовом до суду 11.07.2016, що вбачається зі штампу канцелярії Господарського суду міста Києва, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності до вимоги в частині стягнення з відповідача пені.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича упроваджувальна комерційна фірма «ЕСКО» ЛТД (03036, м.Київ, Аеропорт "КИЇВ" Жуляни, ) на користь публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК" (03110, м.Київ, вул.Івана Клименка, будинок 23, ) 1 999 911, 11 (мільйон дев'ятсот дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот одинадцять) дол США - заборгованість по кредиту, 232 713,37 (двісті тридцять дві тисячі сімсот тринадцять) дол США. - заборгованість по процентам, 350 738 (триста п'ятдесят тисяч сімсот тридцять вісім) грн 49 коп - пеню та 206 700 (двісті шість тисяч сімсот) грн 00 коп - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 10 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 10-денний строк до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено: 30.08.2017р.