КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" серпня 2017 р. Справа №911/999/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

дослідивши матеріали

апеляційної скарги Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства

на рішення Господарського суду Київської області

від 27.06.2017 (суддя Бацуца В.М.)

у справі № 911/999/17

за позовом Приватного підприємства «ВР»

до Києво-Святошинського виробничого управління

житлово-комунального господарства

про стягнення 216 506, 37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.06.2017 у справі № 911/999/17 позов задоволено частково. Стягнуто з Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь приватного підприємства «ВР» 182 000,00 грн. основного боргу, 22 420,27 грн. пені, 12 042,60 грн. інфляційних втрат та 3 246,95 грн. витрат по сплаті судового збору. В інших позовних вимогах відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 911/999/17 за апеляційною скаргою Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дикунська С.Я., судді: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скаргу не може бути прийнято до розгляду й вона підлягає поверненню апелянту.

Так, за приписами пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. До скарги на підставі ч. 3 ст. 94 ГПК України додаються докази сплати судового збору.

На момент звернення позивача з даним позовом до суду (23.02.2017) ставка судового збору за вимогу майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є стягнення 216 506, 37 грн., тому відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позову складала 3 247, 60 грн.

Згаданим Законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII).

Таким чином, ставка судового збору, яка підлягала сплаті при поданні апеляційної скарги, становила 3 572, 36 грн. (110% від ставки, що підлягала сплаті при поданні позову).

Всупереч наведеному, апелянтом до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору в передбаченому законом порядку та розмірі, натомість до апеляційної скарги долучено клопотання про відстрочення сплати судового збору мотивоване тим, що тяжкий матеріальний стан відповідача, наявність заборгованості по заробітній платі та податкам і зборам, три незавершені виконавчі провадження, по яких заборгованість ще не погашена, не дозволяють наразі сплатити судовий збір, адже керівник підприємства не має право витрачати кошти на інші цілі до погашення боргу по заробітній платі, а також зобов'язаний забезпечити своєчасну сплату податків.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд своєю ухвалою може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі частини першої цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі (п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Проте апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження свого майнового стану та неплатоспроможності, які б мали виключний характер та свідчили про наявність поважних підстав для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Такі обставини як тяжкий матеріальний стан відповідача, наявність заборгованості по заробітній платі та податкам і зборам, три незавершені виконавчі провадження, по яких заборгованість ще не погашена, не підтверджують скрутного фінансового становища апелянта та неможливість сплати ним судового збору при поданні апеляційної скарги в повному обсязі, тому апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заявлене апелянтом клопотання не підтверджено належними та допустимими доказами.

Оскільки ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то самі лише обставини недостатності коштів, не можуть вважатися підставою для звільнення (відстрочення) від такої сплати.

Таким чином, обґрунтування причин відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги є недостатніми та непереконливими, тому в задоволенні такого клопотання слід відмовити.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, апеляційну скаргу Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства на рішення Господарського суду Київської області від 27.06.2017 у справі № 911/999/17 не може бути прийнято до розгляду, вона підлягає поверненню.

Після усунення обставин, встановлених п.п. 1, 2 і 3 ч. 1 цієї статті, апеляційну скаргу на підставі ч. 4 ст. 97 ГПК України може бути подано повторно.

Оскільки апеляційна скарга повертається скаржнику без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження на даний час не розглядається.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу апелянта на необхідність уточнення статусу ОСОБА_2, за підписом якого як В.о. генерального директора видана довіреність № 45-17 від 04.04.2017 ОСОБА_3, адже згідно наданого апелянтом витягу з ЄДР ОСОБА_2 з 06.06.2017 є керівником (генеральним директором) відповідача, а не виконуючим обов'язків.

Керуючись ст.ст. 86, 94, п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 27.06.2017 у справі № 911/999/17 повернути Києво-Святошинському виробничому управлінню житлово-комунального господарства без розгляду по суті.

Матеріали справи № 911/999/17 повернути за належністю до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук