ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа № 911/2132/17

Господарський суд Київської області у складі судді Янюк О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Обєднання співвласників будинку №47 «Оселя», смт. Глеваха Васильківського району Київської області

до Приватного підприємства «Ластма», м. Васильків Київської області

про стягнення 36 616, 66 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 11.02.2017);

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

11.07.2017 Обєднання співвласників будинку №47 «Оселя» (далі позивач, ОСБ №47 «Оселя») звернулось до Господарського суду Київської області (далі суд) із позовною заявою до Приватного підприємства «Ластма» (далі відповідач, ПП «Ластма»), у якій просить стягнути з останнього заборгованості у розмірі 36 616,66грн, з яких: 13 898,68грн основний борг, 13 898,68грн пеня, 7 445,81грн інфляційні втрати, 1 373,76грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовує ст.ст.173, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.319, 322, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Законом України «Про відповідальність субєктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» від 20.05.1999 № 686-XIV (далі-Закон №686-XIV), та вказує на невиконання відповідачем зобовязань по сплаті спожитих комунальних послуг.

Ухвалою суду від 11.07.2017 порушено провадження у справі та у порядку ст.65 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК Україна) зобов'язано сторін надати суду докази, необхідні для вирішення спору.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався. Черговий розгляд справи призначений на 21.08.2017.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України. У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомлено судом стороною, а у разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»). За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 73-82).

Процесуальним правом, передбаченим ст.59 ГПК України, відповідач не скористався та відзиву на позов не надав.

До того ж, явка обов'язковою судом не визнавалась, а тому, ураховуючи, що явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. За таких обставин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі ст.75 ГПК України за наявними у справі матеріалами.

Під час судового засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України від 29.11.2001 № 2866-III «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (далі-Закон № 2866-III), об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Обєднання є юридичною особою та є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками (ч.ч.5,6 Закону № 2866-III).

Так, відповідно до витягу з Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань станом на 11.07.2017, ОСБ №47 «Оселя» зареєстроване як юридична особа 26.08.2008 (а.с.33-34), про що видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 26.08.2008 №244405 (а.с.8).

Метою створення обєднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обовязків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та Статутом (п.1 Статуту ОСББ «Оселя», затвердженого рішенням загальних зборів ОСБ №47 «Оселя», протоколом від 27.03.2016 №1 та державна реєстрація якого проведена 25.05.2016, а.с.40-45).

Протоколом загальних зборів членів ОСБ №47 «Оселя» №1 від 17.01.2009 вирішено прийняти будинок №47 на комунальне обслуговування та фінансування ОСБ №47 «Оселя» з 01.02.2009 (а.с.15).

З урахуванням ч. 9 ст.10 Закону № 2866-III, на утримання будинку та прибудинкової території протоколами (рішеннями) загальних зборів членів ОСБ №47 «Оселя» затвердженні розміри внесків (тарифи) співвласників будинку (а.с.16-24, 46-63), а саме для 1-го поверху за 1 м2: №2 від 22.03.2009 на суму 0,93грн, з 01.04.2009 (а.с.16); №1 від 06.02.2011 на суму 1,35грн з 01.02.2011 (а.с.17); №2 від 18.02.2012 на суму 2,00грн з 01.03.2012 (а.с.18); №1 від 11.02.2017 на суму 2,28грн з 01.03.2017 (а.с.22).

У свою чергу ч.1 ст.1 Закону №2866-III встановлено, що співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Співвласник зобовязаний, зокрема, виконувати обовязки, передбачені статутом обєднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх

повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі (ч.1 ст.15 Закону №2866-III).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ПП «Ластма» з 30.07.2007 є власником нежитлового напівпідвального приміщення в багатоквартирному жилому будинку №47 по вул. Вокзальній в селищі Глеваха Васильківського району Київської області, загальною площею 88,6м.кв. (а.с.14), а тому відповідно до встановлених позивачем тарифів, відповідач як співвласник зобовязаний сплачувати щомісячно витрати на утримання будинку та прибудинкової території.

26.12.20016 позивач надіслав претензію №51 відповідачу, у якій просив сплатити заборгованість по внесках на утримання будинку та прибудинкової території (а.с.27-19), проте заборгованість у добровільному порядку сплачена не була.

Відповідно до ст. 1 Закону 686-XIV, суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності, зокрема, сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Крім того, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі-Закон №1875-IV ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.13 Закону №1875-IV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Згідно із ч.1 ст. 32 Закону №1875-IV, зокрема, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Так, у ч.1 ст.19 Закону №1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п.1 ч.1 ст.20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону №1875-IV обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016.

Отже, підсумовуючи викладене, відповідач як власник нежитлового напівпідвального приміщення в багатоквартирному жилому будинку, функції по утриманню якого здійснює об'єднання співвласників, зобов'язаний також нести витрати по утриманню спільного неподільного майна незалежно від членства в об'єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязання щодо оплати ним витрат на утримання будинку та прибудинкової території у останнього виникла заборгованість у розмірі 13 898,68 грн за період з 01.06.2009 по 30.06.2017 (включно). Жодного доказу, які б спростовували зазначені обставини, відповідачем суду надано не було.

Крім того, 07.08.2017 під час судового засідання представником позивача надано суду платіжне доручення від 04.08.2017 №8 (а.с.69) із змісту якого вбачається, що відповідач оплатив суми основного боргу у розмірі 13 898,68грн.

Так, відповідно до п.п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд, припиняє провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (ч.2 ст. 80 ГПК України).

Підсумовуючи викладене, суд визнав за необхідне припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 13 898,68грн.

Водночас, у звязку із невчасним виконанням відповідачем зобовязань, позивач просить стягнути з останнього пеню у розмірі 13 898,68грн. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону 686-XIV, зокрема, за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач вчасно не виконував покладені на нього зобовязання щодо оплати за спожиті ним комунальні послуги, а тому він є таким, що порушив зобовязання. Доказів протилежного відповідачем суду надано не було.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (а.с.25-26), вважає його помилковим, оскільки останнім вказано невірні періоди нарахування. Разом з цим, Законом 686-XIV встановлено, що розмір нарахованої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу, а тому ураховуючи тривале невиконання відповідачем свого зобовязання, сума пені у перерахунку значно перевищує суму основного боргу, а тому, стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 13 898,68 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 373,49грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок (а.с. 25-26), суд вважає його помилковим, оскільки останнім не враховано кількість днів у 2012 році (366 днів, високосний рік), а тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1 373,44грн.

Разом з тим, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 445,81грн втрат від інфляції. Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає його правильним обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 7 445,81грн.

На підставі ст. 49 ГПК України при частковому задоволенні позову судові витрати покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33-34, 44, 49, 75, п.1-1 ч.1 ст.80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Провадження в частині стягнення 13 898,68 грн основного боргу припинити.

3.Стягнути з Приватного підприємства «Ластма» (08600, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код юридичної особи 34842320) на користь Обєднання співвласників будинку №47 «Оселя» (08631, Київська область, Васильківський район, смт Глеваха, вул. Вокзальна, 47, офіс 1, ідентифікаційний код юридичної особи 35803874) 13 898,68 грн (тринадцять тисяч вісімсот девяносто вісім грн 68коп) пені, 7445,81 грн (сім тисяч чотириста сорок пять грн 81коп) інфляційних втрат, 1 373,44 грн (одна тисяча триста сімдесят три грн 44коп) 3% річних, 1 600,00грн (одна тисяча шістсот грн) судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 28.08.2017.

Суддя О.С. Янюк