Господарський суд Чернігівської області
============================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 серпня 2017 року Справа № 927/688/17

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНЕВА",

вул. Садова, буд.2, с. Любимівка, Дніпропетровський район,

Дніпропетровська область, 52042

поштова адреса: вул. Ломана, буд. 19, оф. 313, м. Дніпро, 49000

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

"Торговий дім "Фідленс",

АДРЕСА_1,

Варвинський район, Чернігівська обл., 17600

поштова адреса: а/с 5, с.Монастирище, Монастирищенський р-н,

Черкаська область, 19100

про стягнення 222599,47грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 договір № 12 від 10.07.2017 - адвокат;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Лінева звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Фідленс" про стягнення 485890,72 грн., де 240238,39 грн. сума основної заборгованості, 1570,13 грн. 3% річних, 3843,81 грн. інфляційних та 240238,39 грн. штрафу відповідно до договору поставки № 021201 від 02.12.2016.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 24.07.2017 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 07.08.2017, після чого розгляд справи відкладався до 21.08.2017.

Відповідач в судові засідання не прибув, представника не направив, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення ухвали №630 від 25.07.2017 та №621 від 25.07.2017.

01.08.2017 разом з відзивом на позов відповідачем заявлено клопотання про відкладення розгляду справи після 21.08.2017.

Суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи до 21.08.2017.

Разом з тим, суд зазначає наступне:

Коло осіб, які мають право представляти інтереси підприємств відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, не обмежується. Відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, ними можуть бути керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені установчими документами та документами, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджується довіреністю від імені підприємства. Повноважним представником відповідача є керівник підприємства, установи, організації, який має право, а не зобовязаний направляти іншого повноважного представника в судове засідання.

Після відкладення розгляду справи відповідач не направив повноважного представника в судове засідання.

Від позивача через загальний відділ документального забезпечення Господарського суду Чернігівської області надійшла заява про уточнення позовних вимог № 02/08 від 02.08.2017 та довідка по справі 0708/01 від 07.08.2017. Так, відповідно до поданих уточнень позивач зазначає про здійснену помилку щодо не зазначення суми штрафу у прохальній частині у розмірі 240238,39 грн.

Судом прийнята подана заява до розгляду.

Від відповідача надійшов відзив на позов, яким він проти позову заперечує та зазначає, що надана позивачем копія договору не якісна, що унеможливлює встановлення судом вірність нарахування позивачем штрафних санкцій та просить суд оглянути оригінал договору.

В судовому засіданні 21.08.2017 оглянуто оригінал договору поставки №021201 від 02.12.2016.

Крім того, представником позивача заявлено клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копію банківської виписки про часткову сплату заборгованості від 02.08.2017 на суму 5000,00 грн. та копію платіжного доручення № 50717045 від 04.08.2017 про сплату 5000,00 грн.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 21.08.2017.

17.08.2017 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач зазначає, що у звязку з неякісною копією договору його представником було невірно застосовано розмір штрафу, у звязку з чим здійснено його перерахунок. Крім того, позивач зазначає, що після порушення провадження у справі відповідачем сплачено додатково 30000,00грн. основного боргу, а тому позивач просить стягнути з відповідача 210238,39грн. основної заборгованості, 5892,38грн. штрафу, 2144,41грн. 3% річних та 4324,29грн. інфляційних, а всього 222599,47грн.

Разом з тим, в поданій заяві позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на оплату послуг адвоката.

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи положення ст.22 ГПК України, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення основного боргу до 210238,39грн. та штрафу до 5892,38грн., а також про збільшення розміру позовних вимог в частині 3% річних до 2144,41грн. та інфляційних до 4324,29грн. і розглядає справу виходячи з суми позову в 222599,47грн.

Представник позивача в судовому засіданні 21.08.2017 повідомив, що відповідачем додатково сплачено 5000,00грн. основної заборгованості, що підтверджується банківською випискою від 17.08.2017.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача та дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

02.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю ЛІНЕВА (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Фідленс укладено договір поставки №021201 (далі Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується передавати у власність (поставляти), а Покупець приймати та оплачувати товар.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1.2. Договору, найменування, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару, буде визначатись Сторонами у Специфікаціях та/або видаткових накладних, які будуть формуватися Постачальником на підставі заявок Покупця з подальшим виставленням рахунків-фактур для здійснення оплати товару.

Пунктом 2.1.-2.2. Договору визначено, ціни на Товар встановлюються в національній валюті України та погоджуються Сторонами в Специфікації та/або видатковій накладній до цього Договору. Ціна включає в себе ПДВ 20%. Ціна не може бути переглянута Сторонами після виставлення рахунку або підписання специфікації та/або видаткової накладної; загальна вартість (ціна) договору визначається сумарною ціною всього товару, поставленого Постачальником виконання умов цього договору згідно специфікацій та/або видаткових накладних.

Так, позивачем, на підставі умов Договору поставлено відповідачу товар на загальну суму 2832180,03грн., що підтверджується видатковими накладними: №4 від 11.01.2017 на суму 429762,00грн., №7 від 12.01.2017 на суму 117914,17грн., №21 від 03.02.2017 на суму 314500,17грн., №58 від 24.03.2017 на суму 314400,00грн., №57 від 24.03.2017 на суму 118449,18грн., №62 від 30.03.2017 на суму 326190,10грн., №71 від 05.04.2017 на суму 294226,09 грн., №89 від 13.04.2017 на суму 327500,10грн., №90 від 19.04.2017 на суму 294750,10грн., №100 від 27.04.2017 на суму 294488,09грн..

Факт отримання товару на суму 2832180,03грн. належним чином доведений, підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку, коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до п.2.3.,2.5. Договору, розрахунки за поставлений Товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника згідно виставлених рахунків; оплата Товару здійснюється протягом 5-ти (пяти) календарних днів з моменту здійснення поставки Постачальником.

Позивач зазначає, що залишились не оплаченими накладна №90 від 19.04.2017 на суму 294750,10грн. і накладна №100 від 27.04.2017 на суму 294488,09грн.

Так, відповідачем здійснені оплати, які зараховані позивачем по накладній №90 від 19.04.2017 наступним чином: 99 999,80 зараховано по сплаті від 24.04.2017 на суму 100000 грн. та здійснено оплати від 25.04.2017 на суму 75000,00грн., від 26.04.2017 на суму 119000,00грн.

Неоплаченим залишився товар на суму 750,30грн.

По накладній №100 від 27.04.2017 здійснено наступні оплати: від 12.05.2017 на суму 30000,00грн., від 26.05.2017 на суму 25000,00грн..

Станом на час порушення провадження у справі відповідач зобовязання перед позивачем повністю не виконав, що є порушенням ст. ст. 525, 692 ЦК України і ст.193 ГК України.

Крім того, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, після порушення провадження у справі відповідач сплатив частково заборгованість, що підтверджується банківськими виписками: від 02.08.2017 на суму 5000,00грн., від 04.08.2017 на суму 5000,00грн., від 07.08.2017 на суму 5000,00грн., від 14.08.2017 на суму 5000,00грн., від 15.08.2017 на суму 5000,00грн., від 16.08.2017 на суму 5000,00грн..

Всього відповідачем сплачено заборгованість у сумі 378 999,80 грн.

Крім того, в судовому засіданні 21.08.2017 позивач повідомив, що відповідачем додатково сплачено 5000,00грн. основної заборгованості, що підтверджується банківською випискою від 17.08.2017.

Відповідно до п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі за відсутності предмету спору.

Враховуючи сплату відповідачем 5000,00грн. основної заборгованості, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в цій частині.

Станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар не сплачена та становить 205238,39грн..

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 205238,39грн. належним чином доведений, документально підтверджений, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 205238,39грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.6.1. Договору, у випадку несвоєчасної оплати товару більше ніж на 5 календарних днів Покупець сплачує штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена згідно специфікації та/або видаткової накладної.

Позивачем, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлено до стягнення штраф у розмірі 1% від вартості товару на суму 294750,10грн. та на суму 294488,09грн., всього в розмірі 5892,38грн..

Нарахування штрафу в сумі 5892,38грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умов Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, просить, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача 3% річних за період з 03.05.2017 по 16.08.2017 в сумі 2144,41грн. та інфляційні за період з червня 2017р. по липень 2017р. в сумі 4324,29грн..

За перерахунком суду 3% річних за період з 03.05.2017 по 16.08.2017 складають 2144,41грн., інфляційні за період з червня 2017р. по липень 2017р. складають 4324,29грн., нарахування яких відповідає вимогам норм матеріального права та умов Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 7700,00грн. судових витрат, повязаних з оплатою послуг адвоката.

Відповідно до ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно статті 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатура України" - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом. Адвокатуру України складають всі адвокати України, які мають право здійснювати адвокатську діяльність.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В даному випадку договір укладено між адвокатом ОСОБА_2 та ТОВ «ЛІНЕВА».

В матеріалах справи наявні: договір №12 про надання правової допомоги від 10.07.2017, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП №001118 від 11.01.2016, акт приймання-передачі наданих послуг від 31.07.2017 на суму 3000,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 10.08.2017 на суму 1700,00грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 15.08.2017 на суму 3000,00грн., платіжні доручення: №292 від 13.07.2017 на суму 3000,00грн., №341 від 02.08.2017 на суму 1700,00грн., №378 від 16.08.2017 на суму 3000,00грн..

Отже, аналізуючи категорію спору, ступінь складності, а також приймаючи до уваги повну сплату відповідачем заборгованості, суд, з урахуванням принципів розумності і справедливості, дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 7700,00 грн.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3263,99грн. судового збору.

Керуючись ст.49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Провадження у справі в частині стягнення 5000,00грн. основного боргу припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Фідленс» (АДРЕСА_2, 17600, поштова адреса: а/с 5, с.Монастирище, Монастирищенський район, Черкаська обл.., 19100, р/р 7993 в АТ «ПроКредитБанк», МФО 320984, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЛІНЕВА (вул.Садова, буд.2, с. Любимівка, Дніпропетровський район, Дніпропетровська обл., 52042, поштова адреса: вул. Ломана, буд. 19, оф. 313, м. Дніпро, 49000, р/р 3905 в ПАТ КБ «Приватбанк, МФО 305299, ) 205238,39грн. основної заборгованості, 5892,38грн. штрафу, 2144,41грн. 3% річних, 4324,29грн. інфляційних, а всього 217599,47грн., а також 7700,00грн. витрат на оплату послуг адвоката та 3263,99грн. судового збору.

4. Після набрання судовим рішенням законної сили видати наказ.

Повний текст рішення підписано 28 серпня 2017 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна