номер провадження справи 12/87/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

17.08.2017 справа № 908/1289/17

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г.

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 908/1289/17

за позовом: Запорізької міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про внесення змін до договору оренди земельної ділянки

за участю представників:

від позивача - Михайлівський А.С., довіреність № 01/02-17/00623 від 13.03.2017 року

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Запорізька міська рада звернулася до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просить суд:

- змінити п. 6 Договору оренди землі №00567 від 29.10.2015 року, право оренди за яким зареєстровано 19.11.2015 року за №12216567, укладеного між Запорізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, виклавши його в такій редакції: « 6. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 2 875 126 грн. 10 коп. (два мільйони вісімсот сімдесят п'ять тисяч сто двадцять шість гривень 10 коп.) в цінах 2017 року»;

- змінити п. 12 Договору оренди землі № 00567 від 29.10.2015 року, право оренди за яким зареєстровано 19.11.2015 року за №12216567, укладеного між Запорізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, виклавши його в такій редакції: « 12. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та в розмірі 86 253 грн. 78 коп. (вісімдесят шість тисяч двісті п'ятдесят три гривні 78 коп.), що складає 3% нормативної грошової оцінки землі за календарний рік в цінах 2017 року».

27.07.20217 року через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові пояснення щодо позову.

Безпосередньо в судовому засіданні 17.08.2017 року представник позивача надав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що 03.08.2017 року відповідачем добровільно укладено Додаткову угоду № 00401 до Договору оренди землі №00567 від 29.10.2015 року в частині зміни розміру нормативної грошової оцінки землі та орендної плати.

Також, представником позивача в судовому засіданні 17.08.2017 року надані додаткові докази.

Відповідач або його представник в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, вимоги суду щодо надання письмових пояснень щодо позову та витребуваних судом документів не виконали, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористалися.

З'ясувавши фактичні обставини справи, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін, суд встановив:

Позовні вимоги мотивовано тим, що 29.10.2015 року між Запорізькою міською радою (далі Орендодавець) та громадянином ОСОБА_1 (далі Орендар) укладено договір оренди землі № 00567, право оренди за яким зареєстровано в Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 19.11.2015 року за №12216567, далі Договір.

Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець, відповідно до рішення шістдесятої сесії шостого скликання Запорізької міської ради № 63/12 від 26.08.2015 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для розташування центру здоров'я та відпочинку, які знаходяться: м. Запоріжжя, пр. Радянський, 7а.

Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, що міститься у матеріалах справи, Запорізька міська рада передала, а громадянин ОСОБА_1 прийняв в оренду земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0.0863 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, пр. Радянський, 7а.

Обґрунтовуючи звернення до господарського суду із даним позовом позивач у поясненнях від 27.07.2017 року не заперечує той факт, що договір укладено між позивачем та фізичною особою - громадянином, але зазначає, що відповідачу передана в оренду земельна ділянка для розташування центру здоров'я та відпочинку, тобто для здійснення підприємницької діяльності. Звертає увагу на те, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

Так, матеріали справи свідчать про те, що договір оренди землі № 00567 від 29.10.2015 року, право оренди за яким зареєстровано 19.11.2015 року за №12216567, укладено між Запорізькою міською радою та громадянином ОСОБА_1.

Отже, фактично контрагентом позивача, т. ч. стороною спірного договору оренди є саме громадянин ОСОБА_1 як фізична особа.

Разом з тим, представник позивача надав суду Додаткову угоду від 03.08.2017 року № 00401 про внесення змін до Договору оренди землі від 29.10.2015 року 00567 з якої вбачається що вона укладена між Запорізькою міською радою та саме громадянином ОСОБА_1.

Відповідно до положень ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Безпосередньо в судовому засіданні 17.08.2017 року представник позивача не заперечив проти заміни відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 належним відповідачем - громадянином ОСОБА_1

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне замінити неналежного відповідача у справі № 908/1289/17 - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 належним відповідачем - громадянином ОСОБА_1.

Згідно ст. 13 ГПК України «Справи, підсудні місцевим господарським судам», місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

У відповідності із ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

- спорів про приватизацію державного житлового фонду;

- спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

- спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

- спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

- інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, правами та обов'язками учасників (засновників, акціонерів, членів) такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

9) справи у спорах, підвідомчих господарським судам, щодо порушення прав інтелектуальної власності з використанням мережі Інтернет.

Статтею 21 ГПК України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Тож враховуючи приписи ст. 21 ГПК України відповідачами у господарському судочинстві можуть бути суб'єкти підприємницької діяльності, підприємства та організації зазначені у вищевказаній статті.

Відповідно до п.п.1,2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст.12 ГПК України). Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Таким чином, справи, де позивачем і/або відповідачем є не юридична особа не підвідомчі господарським судам за правилами Господарського процесуального кодексу України.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. (частина 2 статті 1 ГПК України).

Відповідно до положень п. 4 ст. 12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи за участю фізичних осіб, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

При вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України. При цьому законодавець зазначає що припинення провадження у справі - це форма завершення судової процедури, за якою рішення по суті не виноситься.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про заміну неналежного відповідача у справі № 908/1289/17 а саме Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 належним відповідачем - громадянином ОСОБА_1, а спір не не відноситься ані до категорії справ, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів щодо приватизації майна, ані до справ пов'язаних з корпоративними відносинами, тому провадження у вказаній справі слід припинити за ознаками п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із тим, що спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Суд звертає увагу, що відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатити за ухвалою суду в разі, зокрема закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Замінити неналежного відповідача у справі № 908/1289/17 - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 належним відповідачем - громадянином ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

2. Провадження у справі № 908/1289/17 за позовом Запорізької міської ради до громадянина ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки - припинити.

Суддя О.Г. Смірнов