Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" серпня 2017 р. Справа № 906/353/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Карпенко О.А. - довіреність № 480 від 05.04.17

від відповідача: Черниш М.В. - довіреність № ZH007-сл-9965-1016 від 26.10.16

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Корпорації "Майкрософт"

до Публічного акціонерного товариства "Житомиргаз"

про стягнення 32000,00 грн.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" спір вирішено у більш тривалий строк ніж встановлено ч.3 ст. 69 ГПК України.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача компенсації за порушення авторського права Корпорації "Майкрасофт" в розмірі 32000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 20.04.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду .

Ухвалою суду від 13.06.2017 суд прийняв заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача компенсацію за порушення авторських прав Корпорації "Майкрософт" в розмірі 459939,83 грн.

22.06.2017 на адресу суду від Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664 від 03.04.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 176 КК України.

20.07.2017 на адресу суду з Богунського районного суду м. Житомира надійшли матеріали справ № 295/17264/14-к та № 295/7590/15-к за скаргою Шаповала В.В. в інтересах Корпорації "Майкрософт" на постанову про закриття кримінального провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, письмових поясненнях (а.с. 145-148 т. 1, 144-148 т.2) та з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.154-159 т.1).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві та письмових поясненнях (а.с. 124 т.1, 19-21,141-143 т.2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Корпорація "Microsoft" є юридичною особою, що зареєстрована і діє відповідно до законодавства штату Вашингтон, Сполучені Штати Америки.

Позивач є власником виключних майнових прав інтелектуальної власності на належні йому комп'ютерні програми як об'єкти авторського права програм Microsoft Windows, Microsoft Office, тощо.

Факт належності вказаних прав позивачу підтверджується зазначенням на кожному примірнику комп'ютерної програми найменування "Майкрософт" як правовласника об'єкту авторського права, року першої публікації твору та знаку охорони авторського права.

Оригінальні примірники програмного забезпечення "Microsoft" розповсюджуються позивачем та його афілейованими особами і партнерами за різними програмами ліцензування. Право на їх використання (відтворення в пам'яті комп'ютера) надається користувачам на підставі дозволу (ліцензії) Позивача.

Позивач, звертаючись з даним позовом до суду зазначає, що відповідач здійснив відтворення (інсталяцію/запис в пам'ять комп'ютера без згоди правовласника) примірників комп'ютерних програм Microsoft, що призвело до порушення майнових авторських прав позивача.

Зазначає, що відповідач без дозволу (ліцензії) позивача, як правовласника, відтворив на комп'ютерах та використовував у своїй господарській діяльності програмне забезпечення, авторські права на які належать позивачу.

Вказує, що 16 квітня 2014 року на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні № 0001664 від 03.04.2014, співробітники Житомирського MB УМВС України в Житомирській області провели обшук в приміщеннях відповідача.

В ході проведеного обшуку у відповаідача виявлено комп'ютерну техніку, на якій відтворені копії програмного забезпечення Microsoft, а також було досліджено інтерфейс вказаного програмного забезпечення.

Позивач пояснює, що з матеріалів кримінального провадження, зокрема протоколу обшуку від 16.04.2014, вбачається що на 78 комп'ютерах відповідача, що були оглянуті в ході обшуку, було виявлено 113 відтворених примірників комп'ютерних програм Microsoft: Windows XP, Office 2003, Office 2010,Office 2007 Professional, Windows XP Professional, Office 2007, Windows 7 Professional, Office 2003 Professional,Office 2010 Professional,Windows 7 Ultimate.

В результаті огляду було встановлено, що на кожному з комп'ютерів відповідача відсутній Сертифікат автентичності Microsoft, який є основною ознакою ліцензійності відтвореної на комп'ютері копії операційної системи Microsoft Windows.

Крім того зазначає, що в результаті обшуку було встановлено, що у відповідача відсутні будь-які інші документи чи матеріальні ознаки, які підтверджували б ліцензійність комп'ютерних програм Microsoft, копії яких відтворені на комп'ютерах відповідача.

Зокрема, у відповідача відсутні будь-які документи, які б підтверджували право на використання програмних продуктів Microsoft за програмами корпоративного ліцензування Open License та/або Get Genuine Solution (ліцензійні сертифікати, ліцензійні угоди за програмами), а також будь-які бухгалтерські документи, що підтверджували б придбання ліцензій.

Вважає, що відсутність вищевказаних документів є доказом того, що всі 113 примірників комп'ютерних програм Microsoft та 78 комп'ютерах відповідача, виявлені в ході обшуку приміщень відповідача 16 квітня 2014 року, є неліцензійними (контрафактними), тобто такими, що відтворені із порушенням авторського права позивача.

Доказом належності відповідачу оглянутої та вилученої в ході обшуку комп'ютерної техніки із контрафактними копіями програмного забезпечення Microsoft позивач вважає наклейки із відповідними інвентарними номерами та назвою підприємства, а також протоколи допитів свідків - працівників відповідача, зокрема: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_6, які зазначили, що використовувані працівниками комп'ютери належать відповідачу, а також обслуговуються його штатними спеціалістами.

Позивач зазначає, що щодо вилученої комп'ютерної техніки було проведено експертне дослідження .

На вирішення судової експертизи були поставлені наступні питання:

- Чи встановлено на жорстких дисках наданих на дослідження системних блоків програмні продукти виробництва Корпорації "Майкрософт"?

- Чи являються програмні продукти виробництва Корпорації "Майкрософт" встановлені на жорстких дисках об'єктами авторського та суміжних прав?;

- Чи являються програмні продукти виробництва Корпорації "Майкрософт", встановлені на жорстких дисках ліцензійними, тобто такими, що відповідає законному використанню та встановленню на жорстких дисках системних блоків, наданих на дослідження.

В результаті проведеного експертного дослідження № 1/510 від 22.04.2014 щодо 13 системних блоків ПК , 1 ноутбука та 1 жорсткого диску ПК були зроблені наступні висновки:

1. На жорсткому диску системною блоку комп'ютера № 1, вилученого в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ «Житомиргаз», розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, встановлена операційна система Microsoft Windows ХР Professional.

На жорстких дисках системних блоків комп'ютерів № 2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12,13,14 вилучених в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ "Житомиргаз", розташованого за адресою: м. Житомир, вул.Фещенка-Чопівського,35, ідентифікувати програмні продукти Корпорації Майкрософт, не представляється можливим із-за шифрування основного логічного диску.

На жорсткому диску "Samsung", модель SP0411N, серійний номер S01JJ40WC09416, об'ємом 40 Гб, вилученого в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ "Житомиргаз", розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, ідентифікувати програмні продукти Корпорації Майкрософт, не представляється можливим із-за шифрування основного логічного диску.

На жорсткому диску ноутбука "Asus", модель: К95VM, серійний номер : C7N0CJ577731301, вилученого в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ "Житомиргаз", розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, ідентифікувати програмні продукти Корпорації Майкрософт не представляється можливим із-за шифрування основного логічного диску.

2.3 Операційна система Microsoft Windows XP Professional, яка встановлена на системному блоці комп'ютера №1, вилученого в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ "Житомиргаз", розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, має ознаки контрафактності.

Позивач доводячи що його майнові права порушені відповідачем шляхом відтворення останнім неліцензійного програмного забезпечення, авторські права на які належать позивачу посилається, на матеріали кримінального провадження № 00016 за ознаками порушення авторських прав ПАТ "Житомиргаз" за ст. 176 ч.1 ККУ, зокрема, на протоколом обшуку від 16.04.2014, протоколи допиту свідків-працівників відповідача, висновком експерта № 1/510 від 22.04.2014, постановою про закриття кримінального провадження від 07.10.2014. (а.с. 173-210 т.1).

Позивач вважає, що протоколом обшуку від 16.04.2014 р. зафіксовано факт відтворення 113 контрафактних примірників різних комп'ютерних програм Microsoft на щонайменше 78 комп'ютерах відповідача (детальний перелік примірників програм та точне зазначення комп'.терів, на яких вони були відтверені, позивачем викладено в додатку до заяви про збільшення позовнх вимог (а.с. а.с. 161-167 т.1)

Тривалість вчиненого відповідачем порушення авторських прав щонайменше з 2001 р., позивач вважає, що доводиться висновком експерта

За таких обставин, позивач вважаючи, що порушені його майнові права, як суб'єкта авторського права, звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації в розмірі 459939,83 грн.

При визначені розміру компенсації за порушення авторського права, позивач вважає, що слід враховувати орієнтовний розмір шкоди, розраховуючи яку останній виходив з вартості ліцензійних програм, які на його думку відповідач відтворив незаконно.

За розрахунком позивача (а.с. 157 т.1) орієнтовний розмір матеріальної шкоди, завданої порушенням авторських прав позивача складає 459939,83 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду в порядку ст. 52 Закон України "Про авторське право і суміжні права" про стягнення з відповідача 459939,83 грн. компенсації. При цьому вважає, що розмір компенсації в даному випадку має відповідати обсягу порушень прав позивача та не може бути меншим від орієнтовної шкоди, завданої такими порушеннями.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що компенсація в розумінні ст. 52 Закону України "Про авторське право та суміжні права" підлягає виплаті в разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних битків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний.

Крім того відповідач зазначає, що за захистом свого порушеного права позивач звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою, внесеною до Єдиного реєстру за №0001664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 176 ч. 1 КК України. розслідувань за №0001664 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 176 ч. 1 КК України.

Розглянувши матеріали досудового розслідування, старшим слідчим СВ Житомирського УМВС України в Житомирській області Лутай Р.Ю. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вказує, що позивачем не доведено факту, що програмне забезпечення Microsoft Windows ХР Professional, яка встановлена на системному блоці комп'ютера № 1, вилученого в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ "Житомиргаз", розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського,35, має ознаки контрафактності (а.с. 38-84 т.1).

Зазначає, що 18.06.2004 між ВАТ по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (покупець) та Акціонерним товариством закритого типу "Квазар-Мікро Техно" (продавець) укладено договір № Т517Т2752 , за яким продавець передає покупцю програмне забезпечення компанії Microsoft та комп'ютерне обладнання у відповідності з Додатком № 1 до цього Договору та забезпечує отримання покупцем від компанії Microsoft акцептованого пакету документів згідно умов програми ліцензування Програмного забезпечення Microsoft Enterprise Agreement, які (документи) передбачені п. 3.1 цього Договору, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти на умовах цього Договору все обумовлене цим Договором (а.с. 104-108 т.2).

Згідно п. 3.1 зазначеного договору, продавець зобов'язаний протягом 40 (сорока) календарних днів з дня отримання продавцем коштів відповідно до п. 2.2.1 даного Договору, передати покупцю програмне забезпечення та комп'ютерне обладнання, у відповідності з Додатком 1, який є невід'ємною частиною цього Договору та пакет акцептованих компанією Microsoft документів, що підтверджують використання покупцем програмного забезпечення, а саме:

- Microsoft Enterprise Agreement (угода про використання покупцем програмного забезпечення Microsoft );

- Microsoft Enterprise Enrollment (угода про реєстрацію покупця як користувача програмним забезпеченням компанії Microsoft );

- Microsoft Bussiness Agreement (угода про ділові відносини покупця з компанією Microsoft);

- підтвердження розміщення заказу покупця.

За умовами п. 11.1 даного договору, права, які надаються покупцеві стосовно програмного забезпечення фіксуються у документах, які вказані у п. 3.1 Договору.

Термін дії ліцензії Microsoft Enterprise Agreement є безстроковим.

Відповідач вказує, що Microsoft Enterprise Agreement - програма корпоративного ліцензування, що створена для підприємств кількістю комп'ютерів більш ніж 250. У рамках цієї угоди організація ліцензує ключові продукти Microsoft для усіх ПК, що використовуються, зокрема Microsoft Windows XP Professional та Microsoft Office.

Доказом в підтвердженням того, що відповідач використовує тільки ліцензійне програмне забезпечення відповідач вважає видаткову накладну № 4832 від 18.12.2013 на придбання 183 комп'ютерів Impression P + з інстальованою операційною системою Windows 7 Prof (а.с. 125 т.2)

Крім того, ПАТ «Житомиргаз» вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності, тому просить відмовити в задоволені позову.

Обґрунтовуючи заяву про застосування строку позовної давності відповідач зазначає про те, що представник корпорації "Майкрософт" Шаповал В.В. звернувся до правоохоронних органів за захистом свого порушеного права 03.04.2014, а з даним позовом суду позивач звернувся 13.04.2017, тобто зі спливом трирічного строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладені обставини відповідач позов вважає безпідставним та просить відмовити в задоволені останнього.

Позивач, на заперечення відповідача підтвердив, що відповідач дійсно придбав ліцензію на використання (відтворення) версій програм Microsoft Windows та Microsoft Office, на підставі Угоди Microsoft Enterprise Agreement .

Види продуктів, ліцензії на які були придбані Відповідачем зазначені в п. 6 Угоди про реєстрацію підприємства учасником програми Enterprise (далі - Угода про реєстрацію). Так, відповідно до «Таблиці вибору базових продуктів» в п. 6 Угоди про реєстрацію, Відповідач придбав ліцензії на програми Microsoft Windows Professional та Microsoft Office Professional.

Як зазначено в п. 6 «Обсяг ліцензії» Угоди Enterprise, постійна ліцензія розповсюджується на останні на момент спливу строку дії Угоди про реєстрацію або будь-які попередні версії програм Microsoft, що були обрані Відповідачем.

Строк дії Угоди про реєстрацію складає 36 календарних місяців (три роки) з дня набрання нею чинності, тобто з 01.11.2004 по 01.11.2007 включно.

З цього випливає, що ліцензія, придбана відповідачем за Угодою Enterprise, розповсюджується лише на ті версії програм Microsoft, що були випущені в продаж до 1 листопада 2007 року, а отже, комп'ютерні програми Microsoft Office 2010, Windows 7 Professional та Windows 7 Ultimate не охоплювались вказаною ліцензією та відтворювались Відповідачем без відповідного дозволу Позивача, тобто з порушенням його майнових прав інтелектуальної власності на це програмне забезпечення.

За вказаного вважає, що відповідачем порушено майнові авторські права позивача.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду за захистом порушених прав, пов'язаних із захистом авторського права на комп'ютерні програми Microsoft Windows та Microsoft Оffice шляхом стягнення з відповідача компенсації у розмірі 459939,83 грн.

Особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов'язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права охороняються Законом України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про авторське право і суміжні права" та частиною четвертою статті 433 Цивільного кодексу України комп'ютерні програми охороняються як літературні твори.

Відповідно до статті 4 Договору Всесвітньої організації інтелектуальної власності про авторське право (1996) комп'ютерні програми охороняються як літературні твори в розумінні статті 2 Бернської конвенції про охорону літературних і художніх творів.

Відповідно до її положень щодо творів, стосовно яких авторам надається охорона на підставі Бернської Конвенції, автори користуються в державах - учасницях цієї конвенції такими ж правами, які надаються відповідними законами цих країн своїм громадянам.

Така охорона застосовується до комп'ютерних програм незалежно від способу або форми їх вираження. Неправомірне зберігання комп'ютерних програм у пам'яті комп'ютера чи іншого електронного пристрою є порушенням майнового авторського права

Комп'ютерні програми, країною походження яких є США, також підлягають охороні в Україні згідно зі ст. 5 Бернської конвенції про охорону літературних та художніх творів (в редакції Паризького акту від 24.07.1971р. зі змінами від 02.10.1979р.).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 440 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права", автору (чи іншій особі, яка має авторське право) належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами; автор (чи інша особа, що володіє авторським правом) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору.

Відповідно до пункту "а" ч. 1 ст. 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права" порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують, зокрема, майнові права суб'єктів авторського права, визначені статтею 15 Закону, з урахуванням передбачених законом обмежень майнових прав.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником майнових авторських прав на комп'ютерні програми Microsoft Windows та Microsoft Оffice тощо.

Згідно ст. 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права", за захистом свого авторського права суб'єкти авторського права мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції. При цьому, при порушенні будь-якою особою авторського права суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій.

Відповідно до ч. 2. ст. 52 цього Закону, замість відшкодування збитків або стягнення з порушника незаконно отриманого доходу суд може постановити рішення про виплату порушником компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 42 постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 4 червня 2010 року "Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав" та п.51 постанови пленуму Вищого Господарського Суду України №12 від 17 жовтня 2012 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Окрім цього кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського права, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

Таким чином для захисту порушеного права шляхом стягнення відповідної компенсації має бути доведений факт порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав.

Як наголошувалось вище, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході проведення останнього, з метою підтвердження або спростування факту використання неліцензійного програмного забезпечення було призначено комплексу комп'ютерно -технічну експертизу.

Однак, з висновку експерта вбачається, що ідентифікувати програмні продукти корпорації «Майкрософт» не було можливим із-за шифрування основних логічних дисків.

Незважаючи на зроблені висновки, позивач вважає, що доказом порушення відповідачем його авторським майнових прав є протокол обшуку від 16.04.2014 , яким було зафіксовано факт відтворення 113 конрафактних примірників різних комп'ютерних програм Microsoft, що на всіх оглянутих комп'ютерах були відсутні сертифікати автентичності Microsoft, які є основною ознакою ліцензійності відтвореної на комп'ютері копії програми Microsoft (а.с. 173-210 т.1).

Крім того позивач факт порушення відповідачем авторських прав позивача підтверджує протоколами допиту свідків - працівників відповідача, які свідчать про те, що відповідачем використовувались неліцензійне програмне забезпечення.

Зазначені докази позивач вважає належними та такими, що підтверджують порушення відповідачем авторських прав позивача.

Водночас, суд зазначає, що згідно висновку експерта встановлено, що на жорсткому диску системного блоку комп'ютера №1, вилученого в ході обшуку у службових кабінетах ПАТ «Житомиргаз», встановлена операційна система Microsoft Windows ХР Professional, яка має ознаки контрафактності.

Проте, в ході вирішення спору судом було встановлено, що відповідач правомірно використував операційну систему Microsoft Windows ХР Professional на підставі договору, укладеного між відповідачем та Акціонерним товариством закритого типу "Квазар-Мікро Техно" від 18.06.2004 (а.с. 104-108 т.2), що спростовує висновки експертизи щодо того, що відповідач відтворює операційу систему Microsoft Windows ХР Professional з ознаками контрафактності, тобто незаконно з порушенням авторських прав позивача. Правомірність використанні зазначеної програми також не заперечив позивач як у своїх письмових поясненнях так і в судовому засіданні.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 00016 за ознаками порушення авторських прав "Житомиргаз" за ст. 176 ч.1 ККУ, в ході досудового розслідування 07.10.2017 старшим слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 176 КК України.

В подальшому ухвалою Богунського районного суду від 06.11.2014, скасовано постанову старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області Лутай Р.Ю. від 07.10.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664 від 03.04.2014. (а.с. 97-99 т. 2).

30.12.2014 старшим слідчим СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001664 від 03.04.2014 у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 176 КК України (а.с. 138-140 т.2).

При цьому в мотивувальній частині постанови зазначено, що підтвердити або спростувати факт порушення авторського прав Корпорації "Майкрософт" посадовими особами ПАТ "Житомиргаз" не представляється можливим.

Згідно матеріалів справи, ухвалою Богунського районного суду від 17.06.2015, скасовано постанову старшого слідчого СВ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області Лутая Р.Ю. від 30.12.2014 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664 (а.с. 100-101 т. 2).

На вимогу суду процесуальні документи, які були прийняті в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664, за результатом скасування ухвалою Богунського районного суду від 17.06.2015 постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2014, Житомирським відділом поліції ГУНП в Житомрській області,не надано.

При цьому, представник позивача, заначив, що його вимоги грунтуються на протоколах обшуку і протоколах допитів свідків, а тому постанова, яка була прийнята в подальшому в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001664, не являється доказом у судовій справі.

Статтею 35 ГПК України визначено підстави звільнення від доказування.

Так, обставини, визнані господарським судом загальновідомими, не потребують доказування.

Факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, с обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, с обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

З урахуванням викладеного, обставини встановлені в ході кримінального провадження суд не приймає як належний та допустимий доказ вини відповідача у відтворенні програмного забезпечення Microsoft з порушенням майнових прав інтелектуальної власності позивача на це програмне забезпечення, оскільки такий факт мав би підтверджуватись вироком у кримінальній справі або постановою суду про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов'язання з порушенням авторського права.

Протокол обшуку від 16.04.2014 судом також не розцінюється як належний доказ порушення відповідачем майнових прав інтелектуальної власності позивача, оскільки зі змісту протоколу обшук вбачається, що під час здійснення огляду комп'ютерної техніки відповідача, працівниками міліції попередньо був визначений приблизний перелік комп'ютерних програм, що відтворювались на кожній одиниці вказаної комп'ютерної техніки та припущено, що такі комп'ютерні програми відтворювались за відсутності ліцензійних програм. Протокол обшуку не є тим документом, який встановлює факти, що не потребують доказування.

Водночас не є належними доказами на підтвердження факту використання комп'ютерних програм відповідачем з порушенням майнових прав позивача й покази свідків, дані в ході досудового розслідування, оскільки пояснення свідків не можуть бути належними та допустимими доказами в розумінні ст. 32 ГПК України. Вказані пояснення свідків не можуть бути доказом вини відповідача у порушенні авторських прав позивача, оскільки такі обставини мають бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст.ст. 32, 36 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для справи; письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для вирішення спору.

За приписами ч.ч.1 і 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України у господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом; при цьому ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладені обставини справи, ті докази, якими позивач обґрунтував правомірність своїх вимог до відповідача, не є належними та допустимими, а відтак не можуть бути покладені в основу висновків суду про доведеність факту неправомірного використання відповідачем належних позивачу об'єктів інтелектуальних прав.

Таким чином, оскільки доводи позивача про те, що відповідач здійснив відтворення (інсталяцію/запис в пам'ять комп'ютера без згоди правовласника) примірників комп'ютерних програм Microsoft, авторські права на які належать позивачу без отримання відповідного дозволу не знайшли свого підтвердження, то в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що відповідач порушив авторські права позивача і останні підлягають судовому захисту шляхом виплати компенсації.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог не підлягає й задоволенню заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.08.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід.)

3- відповідачу (наручно)