КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2017 р. Справа№ 910/1999/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Дикунської С.Я.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Гладкий Р.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

розглянувши апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р.

у справі №910/1999/17 (суддя Турчин С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз"

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології"

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Селект груп"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Іст Агро Трейдінг"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД"

про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Селект груп" про визнання договору недійсним.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував, що вчинений відповідачами правочин поставки № 1-15122015 від 15.12.2015р. містить ознаки фіктивного правочину, укладений відповідачами без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювалися. На думку позивача, спірний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків і вчинений з протиправною метою однієї із сторін правочину приховати майно від звернення на нього стягнення за рішенням суду на користь позивача у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2017р. залучено до участі у справі третю особу-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Іст Агро Трейдінг", відкладено розгляд справи на 16.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017р. залучено до участі у справі третю особу-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД", відкладено розгляд справи на 30.03.2017р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р. у справі №910/1999/17 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення усупереч нормам матеріального права, адже судом першої інстанції не надано об'єктивної оцінки обставин відсутності між сторонами фіктивного правочину руху коштів чи товарів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 16.05.2017р. для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз" визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В. судді: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.06.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено до 29.06.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.06.2017р., у зв'язку з перебуванням судді Руденко М.А. у відпустці, а судді Смірнової Л.Г. на лікарняному змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дідиченко М.А., Ткаченко Б.О.

29.06.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" надійшло клопотання про призначення бухгалтерсько-економічної експертизи щодо встановлення наявності/відсутності розрахунків між ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» та ТОВ «Селект груп» за спірним договором.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Як роз'яснено у п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Утім клопотання про призначення бухгалтерсько-економічної експертизи до суду першої інстанції не заявлялось, матеріали справи не містять суперечливих доказів, а тому таке клопотання задоволенню не підлягає.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено до 12.07.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2017р. розгляд апеляційної скарги відкладено до 21.08.2017р.

12.07.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" надійшло клопотання про зобов'язання ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» та ТОВ «Селект Груп» провести звірки взаєморозрахунків по господарській операції за договором поставки №1-15122015 від 15.12.2015р.

12.07.2017р. до Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" надійшли письмові пояснення, в яких його представник заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив зобов'язати ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» та ТОВ «Селект Груп» провести звірки взаєморозрахунків по господарській операції за договором поставки №1-15122015 від 15.12.2015р. Надав до матеріалів справи акт звірки між ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» та ТОВ «Сайрус ЛТД» від 31.12.2016р.

Відхиляючи клопотання про зобов'язання ТОВ «Нові енергозберігаючі технології» та ТОВ «Селект Груп» провести звірки взаєморозрахунків по господарській операції за договором поставки №1-15122015 від 15.12.2015р., колегія суддів дійшла висновку, що таким правом суд не наділений нормами чинного Господарського процесуального кодексу України.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 19.08.2017р., у зв'язку з перебуванням суддів Дідиченко М.А., Ткаченко Б.О. у відпустці, змінено та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Дикунська С.Я., Смірнова Л.Г.

Представники відповідачів та третіх осіб до судового засідання, що відбулось 21.08.2017р., не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представників вказаних сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення апелянта, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 15.12.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селект груп" (постачальник) укладено договір поставки № 1-15122015, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити та передати у власність покупця насіння соняшникове врожаю 2015 року у кількості 5000тон, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар. Загальна вартість товару, що постачається за цим договором складає 47 500 000,00 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 9.1 договір діє до 31.12.2030р.

З метою забезпечення виконання зобов'язань покупця за вказаним договором поставки між ним, як іпотекодавцем, та постачальником, як іпотекодержателем, 29.12.2015р. був укладений договір іпотеки №1/28122015, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бородіною О.В. за реєстровим № 4102.

Предметом іпотеки є нерухоме майно за адресою: Миколаївська область, Братський район, смт. Братське, вул. Промислова, буд. 4, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології" відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2013р., індексний номер 2894298, виданого Реєстраційною службою Братського районного управління юстиції Миколаївської області. Вартість предмета іпотеки визначено у сумі 32 136 610,33 грн. з ПДВ.

На думку позивача, шляхом укладання договору поставки та в подальшому передачею в іпотеку постачальнику наявного у покупця нерухомого майна за договором іпотеки від 29.12.2015р. покупець свідомо здійснив дії на ухилення від виконання взятих на себе зобов'язань за договором поруки від 17.12.2014р. та позбавив позивача можливості реального виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016р. у справі №909/203/16 щодо солідарного стягнення з покупця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Нові енергозберігаючі технології") та третьої особи без самостійних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Агро Трейдінг" заборгованості за укладеним з позивачем договором поставки №1812/1 від 18.12.2014р.

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові і відхиляючи доводи позивача про фіктивність договору поставки, послався на те, що умови договору поставки передбачають можливість його виконання сторонами до 31.12.2030 року, а тому відсутність вчинених сторонами спірного правочину дій на момент подання позову не може розцінюватися як відсутність у сторін правочину наміру його реального виконання в момент вчинення ними правочину.

Колегія суддів, вирішуючи спір, враховує правові висновки Верховного Суду України та Вищого господарського суду України, висловлені ними відносно підстав недійсності правочинів та предмету доказування у таких спорах.

Згідно з п. 2.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК України. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках прокурор, інший державний орган, позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.06.2016р. у справі № 920/1771/14, від 06.07.2016р. у справі № 910/1891/14, від 21.09.2016р. у справі № 902/841/15.

Отже позивач, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати фіктивним договір, укладений між відповідачами, і не будучи стороною правочину, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

В обґрунтування недійсності договору поставки № 1-15122015 від 15.12.2015р. позивач вказував, що спірний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків і вчинений з протиправною метою однієї із сторін правочину приховати майно від звернення на нього стягнення за рішенням суду на користь позивача у справі.

Отже наявність у позивача суб'єктивного матеріального інтересу у визнанні фіктивним спірного правочину має місце.

Поряд з цим, судова колегія вважає, що підлягають доведенню позивачем також і інші обставин, необхідні для задоволення позову, і про які зазначаються у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Позивач не довів, що у момент підписання тексту договору обидві його сторони мали умисел на вчинення правочину без мети його реального виконання.

Враховуючи викладене, доводи скаржника законності висновків суду першої інстанції не спростовують, тож судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р. у справі №910/1999/17 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум індастріз" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р. у справі №910/1999/17 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р. у справі №910/1999/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1999/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.Я. Дикунська

Л.Г. Смірнова