ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2017 р.Справа № 916/967/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 968 від 28.07.2017)

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 22.06.2017)

від третьої особи: не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС України

на рішення господарського суду Одеської області від 29 червня 2017 року, повний текст якого складено та підписано 04 липня 2017 року

по справі № 916/967/17

за позовом Великомихайлівського районного центру зайнятості

до відповідача: Одеської митниці ДФС України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України в Одеській області

про стягнення 21 417,33 грн.

В С Т А Н О В И В :

20.04.2017 року Великомихайлівський районний центр зайнятості (далі позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської митниці ДФС України (далі - відповідач) про стягнення 21 417,33 грн., до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, в т.ч. п.4 ст.35, згідно яких із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.06.2017 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 29.06.2017 року у справі № 916/967/17 (суддя Цісельський О.В.) позов задоволений повністю. Стягнуто з Одеської митниці ДФС України на користь Великомихайлівського районного центру зайнятості кошти у сумі 21 417 (двадцять одна тисяча чотириста сімнадцять) грн. 33 коп. до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Стягнуто з Одеської митниці ДФС України на користь Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Висновок суду мотивований посиланням на положення Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, яким передбачено стягнення заявлених грошових коштів з роботодавця. Позиція відповідача щодо відсутності складу цивільного правопорушення, а отже, і відсутності підстави для стягнення заявлених позивачем в якості шкоди грошових коштів є безпідставною.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Одеська митниця ДФС України в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 29.06.2017 року у даній справі та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм чинного законодавства, неповному зясуванню обставин справи, не всебічному розгляді справи.

За твердженням апелянта, місцевим господарським судом під час прийняття оскаржуваного рішення не було враховано, що позивач просить стягнути з Одеської митниці ДФС, як правонаступника Південної митниці Міндоходів, суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг ОСОБА_5, відповідно до наказу Південної митниці Міндоходів від 27.04.2015 року № 46-о та чинна на той період часу постанова Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі № 815/5976/14 була виконана Південною митницею Міндоходів 27.04.2015 року.

Крім того скаржник зазначив, що місцевий господарський суд в порушення вимог ст.49 ГПК України безпідставно стягнув з відповідача судовий збір за подання позовної заяви.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав та в судовому засіданні представник просив апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим, відповідаючим матеріалам справи та нормам чинного законодавства.

Представник головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області в судове засідання 31.08.2017 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Представником позивача в судовому засіданні заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи довідки про нарахування виплат ОСОБА_5, що підтверджують наданих соціальних послуг безробітному за період перебування на обліку у центрі зайнятості, яка залучена до матеріалів справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, ОСОБА_5 08 жовтня 2014 року, звернувся до Великомихайлівського районного центру зайнятості за пошуком роботи і був зареєстрований як такий, що шукає роботу. За попереднім місцем роботи він працював на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста Роздільна Південної митниці Міндоходів.

З 14 жовтня 2014 року йому було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

Знятий з обліку 22.06.2015 у зв'язку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування відповідно до абзацу 2 пп. 2 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджених постановою КМУ від 20.03.2013 № 198.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 по справі №815/5976/14 та відповідно до наказу Південної митниці Міндоходів від 27.04.2015 № 46-о. ОСОБА_5 було поновлено на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста "Роздільна" Південної митниці Міндоходів з 18.09.2014.

За період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного з 14.10.2014 по 22.06.2015 ОСОБА_5 надано передбачені чинним законодавством послуги у сприянні в працевлаштуванні та виплачено матеріальне забезпечення у розмірі 21417,33 гри. (двадцять одна тисяча чотириста сімнадцять гри. 33 коп.).

Великомихайлівський районний центр зайнятості направив Південній митниці претензії №2004 від 10.07.2015 та №1723 від 07.12.2016 з пропозицією сплатити суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному ОСОБА_5, тому що відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття, (сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду утримуються із роботодавця).

30.07.2015 та 29.12.2016 на адресу Великомихайлівського районного центру зайнятості надійшов листи з Південної митниці від 24.07.2015 №2176/10/15-70-04 та від 16.12.2016 №851/9/15-70-10 в яких фактично було відмовлено в повернені коштів у розмірі 21 417 грн. 33 коп., виплачених як допомога по безробіттю ОСОБА_5

Великомихайлівський районний центр зайнятості вважає відмову необґрунтованою в зв'язку з тим, що Південна митниця - юридична особа і відповідно до законодавства здійснює прийом на роботу, оплату праці найманих працівників. ОСОБА_5 згідно з довідкою від 14.10.2014 №416 отримував заробітну плату в Південній митниці Міндоходів, тому Південна митниця Міндоходів являлась та являється роботодавцем ОСОБА_5

Станом на 10.02.2017 відповідач зазначені кошти не повернув, що і стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог Великомихайлівського районного центру зайнятості та вважає, що апеляційна скарга Одеської митниці ДФС підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Великомихайлівський районний центр зайнятості згідно п. 2 ст. 12 Закону України від 02.03.2000 року № 1533-III „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття є робочим органом виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкова державного соціального страхування на випадок безробіття.

Відповідно до п.п. 2 п.1 ст. 31 вказаного Закону, виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2016 № 198 затверджено Порядок реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, так згідно п. 37 цього Порядку - Центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

За таких обставин, сума матеріального забезпечення, виплачена службою зайнятості ОСОБА_5 в розмірі 21 417,33 грн. в період його перебування на обліку 14.10.2014 по 22.06.2015 включно як безробітного підлягає поверненню роботодавцем, а саме - Одеською митницею ДФС України оскільки судом встановлено неправомірність дій роботодавця відносно застрахованої особи та поновлено його на роботі.

Господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, застосував положення ЗУ „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, оскільки правовідносини, які виникли між сторонами і щодо яких заявлено позов регулюються саме цим законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, видами забезпечення є допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, видами соціальних послуг є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтація. Відповідно до ст. 7, 16 цього ж Закону, допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Пунктами 1, 18, 19 ч. 2 ст. 22 Закону України Про зайнятість населення встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють, у тому числі, управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи;

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно п. 8 ст. 1 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття вказаного Закону страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

У силу ч. 1 ст. 23 названого Закону застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 31 вказаного Закону передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Пунктом 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Частиною 1 ст. 34 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено, що Фонд має право, зокрема, стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У відповідності до ч. 4 ст. 35 названого Закону із роботодавця утримується, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Отже, статтями 34, 35 Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, та обовязок роботодавця сплатити суму виплаченого забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було виплачено ОСОБА_5 допомогу по безробіттю у сумі 21 417,33 грн. за період з 14.10.2014 року по 22.06.2015 року.

Незаконність звільнення з посади вказаної особи відповідачем була встановлена постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року у справі №815/5976/17, якою ОСОБА_5 було поновлено на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення № 32 митного поста «Роздільна» Південної митниці Міндоходів з 18.09.2014 року.

З виданого 27.04.2015 Міністерством доходів і зборів України, південна митниця Міндоходів наказу № 46-0, на виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року, скасовано наказ Південної митниці Міндоходів від 16.09.2014 № 815 «Про звільнення ОСОБА_5М.» в частині звільнення останнього 17.09.2014 року із займаної посади. Поновлено з 18.09.2014 року ОСОБА_5 на посаду головного державного інспектора та наказано приступити 27.04.2015 року ОСОБА_5 до виконання службових обовязків.

Однак ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.03.2016 року, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2015 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Між тим, зазначений вище Наказ від 24.04.2015 року № 46-о є діючим, та починаючи з 27.04.2015 року ОСОБА_5 до теперішнього часу виконує свої службові обовязки за посадою головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного поста «Роздільна» Південної митниці Міндоходів, що також підтверджується з наданих пояснень представником Одеської митниці ДФС в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування ОСОБА_5 здійснювалось з 18.10.2014 року (14.10.2014 надано статус безробітного , Наказ від 14.10.2014 року № НТ141014) по 21.04.2015 року.

22.06.2015 року ОСОБА_5 знятий з обліку, у звязку з невідвідуванням без поважних причин територіального органу, протягом 30 робочих днів з дати прийняття рішення про таке відвідування, відповідно до пп.2 п37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затверджених постановою КМУ від 20.03.2013 № 198.

Відтак, виходячи з обставин даної справи та враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача коштів, які виплачені як допомога по безробіттю ОСОБА_5 в сумі 21 417,33 грн. у період з 18.10.2014 року по 21.04.2015 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 54 ГПК України позовна заява, яка подається до господарського суду повинна містити, в т. ч., (п.5) виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

При цьому, предметом позову як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту його права чи інтересу.

Підставами позову - є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. До підстав позову належать лише юридичні факти, тобто ті, з якими норми матеріального права пов'язують виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків суб'єктів спірного матеріального правовідношення.

Позовні вимоги в даному випадку ґрунтуються на положеннях Закону України Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.06.2015р. №613, постанові КМУ від 20.03.2016р. №198.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 29.06.2017 року у справі № 916/967/17 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Одеської митниці ДФС України без задоволення.

Одеська митниця ДФС України ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги та справи в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підстави своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про задоволення позовних Великомихайлівського районного центру зайнятості у повному обсязі.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС України залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від « 29» червня 2017 року у справі № 916/967/17 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „01 вересня 2017 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська