ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. Справа № 920/89/17

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишової Л.М., судді Шутенко І.А.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача - ОСОБА_1 - за довіреністю від 06.01.2017р. №27/03.02.02-17;

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради, м. Суми,

на рішення господарського суду Сумської області від 25.04.2017р.

у справі №920/89/17

за позовом Приватного підприємства «Алмаз», м. Суми,

до відповідача ОСОБА_2 міської ради, м. Суми,

про визнання поновленим договору оренди

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.04.2017р. у справі №920/89/17 (суддя Коваленко О.В.) позов задоволено частково; визнано договір оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., укладений між Приватним підприємством «АЛМАЗ» та ОСОБА_2 міською радою, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу за р.н. 820, зареєстрований в Державному реєстрі земель від 16.03.2006р. за № 13, поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором; стягнуто з ОСОБА_2 міської ради на користь Приватного підприємства «Алмаз» 1600грн. судового збору; в іншій частині в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду з посиланням на статтю 792 ЦК України, статтю 33 Закону України «Про оренду землі» мотивоване тим, що: по-перше, строк, визначений частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», протягом якого орендодавець зобовязаний реалізувати своє субєктивне цивільне право щодо заперечення у поновлені договору оренди землі, є присічним, а в разі нереалізації цього права у визначений строк настають правові наслідки, визначені цією нормою, а саме договір оренди є поновленим; по-друге, позивач повідомив відповідача про намір поновити договір оренди на новий строк та додав до свого клопотання проект додаткової угоди, проте відповідач у строк до 29.01.2017р. не надав позивачу лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а рішення ОСОБА_2 міської ради №408-МР «Про відмову у поновленні договорів оренди земельних ділянок» від 24.02.2016р. прийнято за межами вказаного місячного строку, тобто після припинення її субєктивного права заперечувати проти поновлення договору оренди землі; по-третє, договір оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. не містить визначення нормативної грошової оцінки землі для визначення розміру орендної плати, натомість розділом 3 цього договору визначено, що орендна плата за рік становить 5% від нормативної грошової оцінки землі, та обовязковість щорічного перерахунку орендної плати станом на перше січня поточного року в разі зміни коефіцієнту індексації, що застосовується при проведенні розрахунку грошової оцінки землі.

ОСОБА_2 міська рада з рішенням місцевого господарського суду не погодилась та звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 25.04.2017р. у справі №920/89/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Алмаз» відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що позивач звернувся із заявою про поновлення терміну дії договору земельної ділянки терміном на 5 років, тобто фактично запропоновано поновити термін дії договору на інший строк і змінити цю істотну умову договору, що унеможливлює поновлення договору без винесення відповідного рішення ОСОБА_2 міською радою. Листом від 05.11.2015р. відповідач повідомив позивача, що питання про поновлення договору оренди земельної ділянки буде розглянуто на черговому засіданні комісії з питань архітектури, будівництва, врегулювання земельних відносин з подальшим розглядом на черговій сесії ОСОБА_2 міської ради, а 24.02.2016р. відповідачем прийнято рішення №408-МР «Про відмову в поновленні договору оренди земельних ділянок», а отже, на думку скаржника, ним виконані вимоги закону. Крім того, вказує на те, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту, оскільки зобовязання органу місцевого самоврядування укласти договір без відповідного рішення цього органу є неможливим, оскільки це порушувало б його виключну компетенцію, передбачену Конституцією України.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів Харківського апеляційного господарського суду від 21.08.2017р. у звязку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи №920/89/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Камишевої Л.М., судді Шутенко І.А.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги і просив скасувати рішення господарського суду області від 25.04.2017р. у справі №920/89/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Алмаз» відмовити повністю.

Позивач у справі належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, проте не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка сторін не була визнана судом обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

18.02.2006р. між ОСОБА_2 міською радою (орендодавцем) та Приватним підприємством «Алмаз» (орендарем) укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований в реєстрі за №13, п.1.1 якого встановлено, що орендодавець на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради від 29.12.2005р. №1580-МР «Про вилучення, надання в оренду, продовження терміну користування земельними ділянками підприємствам, установам, організаціям і підприємцям та внесення змін до рішень ОСОБА_2 міської ради» надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку (обєкт оренди), яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, (зупинка громадського транспорту «Фабрика «Червоний текстильник»). Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду передається ділянка площею 0,0084га (а.с.9-12).

Пунктом 2.2 договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. встановлено, що він укладається терміном до 29.12.2015р. Після закінчення терміну дії договору орендар за умови належного виконання своїх обовязків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Відповідно до п. 3 цього договору орендна плата на рік становить 5% від нормативної грошової оцінки землі. Складовими частинами розрахунку орендної плати є: розмір відсотку від нормативної грошової оцінки земельної ділянки постійна величина, що застосовується для проведення розрахунку орендної плати; нормативна грошова оцінка землі, станом на момент укладення договору; коефіцієнт індексації, що враховується при щомісячному перерахунку грошової оцінки землі згідно з Постановою КМУ «Про індексацію грошової оцінки землі» №783 від 12.05.2000р. Орендна плата обовязково перераховується щорічно станом на 01 січня поточного року в разі зміни розміру коефіцієнта індексації, що застосовується при проведенні розрахунку грошової оцінки землі, про що повідомляється позивач. Перерахунок є невідємною частиною договору. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі щомісячно рівними частками до 30 числа місяця, наступного за звітним на рахунок міського бюджету м. Суми.

У п.4.2 цього договору зазначено, що орендар має право на поновлення договору після закінчення строку, на який його було укладено, переважного придбання у власність орендованої земельної ділянки у відповідності до закону в разі добровільного виконання вимог діючого земельного законодавства України та умов цього договору.

Пунктом 5.3 даного договору встановлено, що договір припиняється у разі: закінчення строку дії договору; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу (вилучення) земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження з мотивів суспільної необхідності; ліквідації юридичної особи.

Згідно із п.5.5 цього договору будь-які зміни або доповнення до цього договору здійснюються у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню та обовязковій державній реєстрації.

На виконання умов договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. ОСОБА_2 міською радою передано, а ПП «Алмаз» прийнято земельну ділянку загальною площею 0,0084га, розташовану за адресою: м. Суми, вул. Харківська (зупинка громадського транспорту «Фабрика «Червоний текстильник»), що підтверджується актом прийому-передачі (а.с.14).

22.10.2015р. ПП «Алмаз» звернулось до ОСОБА_2 міської ради з заявою, у якій просило поновити дію договору оренди земельної ділянки, укладеного 18.02.2006р. та зареєстрованого ОСОБА_2 міським реєстраційним відділенням ОСОБА_2 регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за №13, за адресою: м. Суми, вул. Харківська,2/3 (зупинка громадського транспорту «Фабрика «Червоний текстильник») , надану під розміщеним міні-магазином, площею 0,0084га терміном на 5 років. Факт отримання даної заяви ОСОБА_2 міською радою підтверджується відбитком її штампу на заяві (а.с.17).

У додатковій угоді до договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., зареєстрованого в ОСОБА_2 міському реєстраційному відділенні СРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах від 16.03.2006р. №3», доданій до вищезазначеної заяви, зазначено наступне: «Орендодавець поновлює договір оренди земельної ділянки на тих самих умовах, що викладені в договорі оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., зареєстрованому в ОСОБА_2 міському реєстраційному відділенні СРФ ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах від 16.03.2006р. №13, яка знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Харківська, 2/3 (зупинка громадського транспорту «Фабрика «Червоний текстильник»), наданої під розміщення міні-магазину, площею 0,0084га, кадастровий №:05:001:0049 та продовжує використовувати цю земельну ділянку строком на пять років» (а.с.18).

Листом від 05.11.2015р. №1702/06.01-24 Департамент містобудування та земельних відносин ОСОБА_2 міської ради повідомив ПП «Алмаз» про те, що питання про поновлення дії вказаного договору оренди буде розглянуто на черговому засіданні комісії з питань архітектури, будівництва, регулювання земельних відносин ОСОБА_2 міської ради з подальшим розглядом на черговій сесії ОСОБА_2 міської ради (а.с.24, зворотна сторона).

24.02.2016р. ОСОБА_2 міською радою прийнято рішення № 408-МР «Про відмову у поновленні договорів оренди земельних ділянок», яким вирішено: відмовити ПП «Алмаз» в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 0,0084га під розміщеним міні-магазином за адресою: м.Суми, вул.Харківська (зупинка громадського транспорту «Фабрика «Червоний текстильник») (а.с.28-30).

08.02.2017р. ПП «Алмаз» звернулось до господарського суду Сумської області з позовом про визнання поновленим з дати набрання законної сили рішення у даній справі договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу за реєстровим номером 820, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 16.03.2006р. за №313, строком на пять років на тих самих умовах в редакції додаткової угоди від 21.10.2015р. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що строк дії договору оренди закінчився 29.12.2015р. та оскільки протягом місяця (тобто до 29.01.2016р.) позивач не отримав листа-повідомлення від орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, а позивач продовжує користуватися земельною ділянкою та виконувати інші обовязки орендаря, то договір оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу за №820, є поновленим на наступні пять років на тих самих умовах у відповідності до приписів частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с.3,4).

Рішенням місцевого господарського суду від 25.04.2017р. позов задоволено частково з підстав, зазначених вище (а.с.66-74).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. на підставі частин 6-9 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Спірні правовідносини регулюються умовами даного договору, нормами ЦК і ГК України з урахуванням особливостей, встановлених Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобовязань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

У статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами частини 1 статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У частині 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Відповідно до частин 2-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, згідно із частинами першою - п'ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо будь-якої з істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015р. №6-219цс-14.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Пунктом 2.2 договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. встановлено, що він укладається терміном до 29.12.2015р. Після закінчення терміну дії договору орендар за умови належного виконання своїх обовязків відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен повідомити письмово орендодавця про бажання щодо продовження дії договору на новий термін не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. У разі продовження договору оренди на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін.

Таким чином, за змістом умов договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. та у відповідності до вимог чинного законодавства, що регулюють дані правовідносини, орендар ПП «Алмаз» зобовязаний був письмово повідомити орендодавця ОСОБА_2 міську раду про бажання продовжити дію договору оренди земельних ділянок на новий термін до 28.10.2015р.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Алмаз» звернулось до ОСОБА_2 міської ради з заявою від 22.10.2015р. №5 про поновлення дії договору оренди земельної ділянки 27.10.2015р., про що свідчить відтиск штампу відповідача на заяві. Проте, просив поновити строк дії договору на тих самих умовах але на інший строк, а саме: на пять років (а.с.17).

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

З умов договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. вбачається, що він укладений строком до 25.12.2015р., тобто на 9 років 10 місяців та 11 днів.

Відповідно до заяви ПП «Алмаз» від 22.10.2015р. позивач просив поновити договір оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. терміном на 5 років.

Таким чином, позивач скористався своїм переважним правом, визначеним частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та надіслав лист з додатковою угодою про поновлення договору оренди землі, у якому просив змінити істотну умову договору оренди земельної ділянки, а саме строк його дії.

Листом від 05.11.2015р. Департамент містобудування та земельних відносин ОСОБА_2 міської ради повідомив ПП «Алмаз» про те, що питання про поновлення дії вказаного договору оренди буде розглянуто на черговому засіданні комісії з питань архітектури, будівництва, регулювання земельних відносин ОСОБА_2 міської ради з подальшим розглядом на черговій сесії ОСОБА_2 міської ради (а.с.25, зворотна сторона).

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" до виключної компетенції міської ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

24.02.2016р.Сумською міською радою прийнято рішення № 408-МР «Про відмову у поновленні договорів оренди земельних ділянок», яким вирішено: відмовити ПП «Алмаз» в поновленні договору оренди земельної ділянки площею 0,0084га під розміщеним міні-магазином за адресою: м.Суми, вул.Харківська (зупинка громадського транспорту «Фабрика «Червоний текстильник») (а.с.28-30).

З наведеного вбачається, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач у строк, визначений Законом України «Про оренду землі», не надав позивачу лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, а рішення ОСОБА_2 міською радою №408-МР прийнято за межами вказаного місячного строку.

Частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Таким чином, стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у частинах 1-5 регламентує переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі, а в частині 6 - підстави поновлення договору оренди, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2017р., позивач звернувся з позовом до господарського суду Сумської області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу за р.н. 820, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 16.03.2006р. за №13, строком на пять років на тих самих умовах в редакції додаткової угоди від 21.10.2015р. При цьому, свої позовні вимоги з посиланням на частини 6-9 Закону України «Про оренду землі», позивач обґрунтовував тим, що він продовжує користуватися земельною ділянкою та відсутністю листа-повідомлення від орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі (а.с.2-4).

Задовольняючи частково позов, місцевий господарський суд з посиланням на частину 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов висновку, що строк, визначений частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», протягом якого орендодавець зобовязаний реалізувати своє субєктивне цивільне право щодо заперечення у поновлені договору оренди землі, є присічним, а в разі нереалізації цього права у визначений строк настають правові наслідки, визначені цією нормою, а саме договір оренди є поновленим.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції невірно визначив предмет позову, що призвело до порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Позов це вимога особи про захист свого або чужого права чи охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якого позивач просить прийняти рішення. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, у статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України. Під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення. Підставами ж позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача. Підстави позову це факти які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Позовні вимоги, за загальним правилом, обґрунтовується певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом в сукупності.

Так, предметом позову у даній справі є визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу за реєстровим номером 820, зареєстрованого в Державному реєстрі земель від 16.03.2006р. за №313, строком на пять років на тих самих умовах в редакції додаткової угоди від 21.10.2015р.

Пунктом 2.2 договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. встановлено, що він укладається терміном до 29.12.2015р., тобто договір укладений на 9 років 11 місяців та 11 днів.

Тоді як місцевий господарський суд визнав договір оренди земельної ділянки від 18.02.2016р., поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Як зазначено в п. 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК України, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення" зміна предмета позову за заявою позивача допустима лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та якщо при цьому не порушено процесуальних прав відповідача, передбачених статтями 22 і 23 ГПК, і відповідачеві було надано можливість подання доказів щодо нового предмета або підстав позову та наведення його доводів у судовому засіданні. Волевиявлення позивача повинно викладатись у письмовій формі. Про зміну предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви.

Проте, матеріали справи не містять заяв позивача про зміну предмету позову, а також про наявність відповідної заяви та її задоволення не зазначено в рішенні місцевого господарського суду, яке є предметом оскарження.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки сторонами у справі відповідного клопотання заявлено не було, у місцевого господарського суду не виникло процесуальних підстав для самостійної зміни позовних вимог. Змінюючи предмет позову при прийнятті рішення, суд першої інстанції порушив вимоги Господарського процесуального кодексу України, що, відповідно, призвело до порушення норм матеріального права, оскільки позивач з посиланням на частину 6 статті 33 Закону України Про оренду землі просив укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 18.02.2006р. на інший строк, ніж той, який визначений договором оренди земельної ділянки, що свідчить про зміну ним такої істотної умови, визначеної статтею 15 Закону України Про оренду землі, як строк, щодо якої між сторонами спору не було досягнуто згоди.

Отже, враховуючи, що позивачем не дотримано вимоги частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» щодо поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, позовні вимоги про визнання поновленим договору оренди на інший строк на тих самих умовах відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» є безпідставними та такими, що суперечать вимогам Закону.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованими, апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради - такою, що підлягає до задоволення. Рішення господарського суду Сумської області від 25.04.2017р. у справі №920/89/17 слід скасувати через порушення норм процесуального та матеріального права та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на позивача ПП «Алмаз».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101 п.2 ст.103, п.4 ч.1 ст.104, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 міської ради, м. Суми, задовольнити.

2.Рішення господарського суду Сумської області від 25.04.2017р. у справі №920/89/17 скасувати.

3.Відмовити у задоволенні позову Приватного підприємства «Алмаз».

4.Стягнути з Приватного підприємства «Алмаз» () на користь ОСОБА_2 міської ради (), витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 1760грн.

Доручити господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 28.08.2017р.

Головуючий суддя Бородіна Л.І.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Шутенко І.А.