УХВАЛА

15.08.2017Справа № 910/12422/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром"

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

Товариство з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Україна"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Щербаков С.О.

Представники:

від позивача: Сиротенко Р.О., Гладюк О.О.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі-відповідач) про зобов'язання відповідача:

- підготувати та видати Товариству з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" проект договору про приєднання до електричних мереж, а саме: - шин 330 кВ запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон» Сиваської ВЕС потужністю 250 МВт, відповідно до типової форми договору про приєднання до електричних мереж (Додаток 1 до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 441 від 30.03.2017), та підписаних технічних умов приєднання, яке не є стандартним, до електричних мереж, а саме - до шин 330 кВ запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон» Сиваської ВЕС потужністю 250 МВт (згідно типової форм - Додаток 4 до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 441 від 30.03.2017), які є невід'ємною частиною договору про приєднання до електричних мереж;

- підписати з Товариством з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" договір про приєднання до електричних мереж, а саме - до шин 330 кВ запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон» Сиваської ВЕС потужністю 250 МВт, відповідно до типової форми договору про приєднання до електричних мереж (Додаток 1 до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 441 від 30.03.2017).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2014 року здійснює роботу по приєднанню Сиваської ВЕС в 250 МВт до магістральних мереж відповідача (запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон»), для чого ним було розроблено та надано відповідачу на погодження техніко-економічне обґрунтування схеми такого підключення (далі - ТЕО). Після доопрацювання з урахуванням зауважень відповідача, скориговане ТЕО було подано 16.03.2017 на розгляд відповідача, який листом від 05.05.2017 фактично погодив схему видачі потужності Сиваської ВЕС 250 МВт, однак відмовив позивачу в приєднанні до запланованої до спорудження ПС «Аквілон» та в укладанні договору на приєднання і видачі технічних умов приєднання, з тієї підстави що потужність, ТЕО на яку розроблялось позивачем та знаходилось на погодженні у відповідача, вже зайнята ТОВ «Віндкрафт Україна» і позивачу необхідно скоригувати своє ТЕО з урахуванням цієї обставини. Позивач вважає таку відмову неправомірною та дискримінаційною, оскільки, на його думку, він має пріоритетне право на приєднання до магістральних мереж відповідача, враховуючи, що робота з розробки ТЕО ним була розпочата значно раніше ніж ТОВ «Віндкрафт Україна».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 15.08.2017 за участю представників сторін, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Україна".

04.08.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд заборонити Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" вчиняти дії, що направлені на реалізацію укладених договорів про приєднання до запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон».

15.08.2017 Товариством з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" через відділ автоматизованого документообігу суду подано документи на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2017.

Також, 15.08.2017 через відділ автоматизованого документообігу суду позивачем подано заяву про витребування доказів, в якій Товариство з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" просить суд витребувати від Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" інформацію, щодо укладених між Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Україна" договорів про приєднання до енергетичних мереж Каланчацької та Чаплинської ВЕС та інших договорів, що пов'язані із приєднанням до ПС «Аквілон», а також належним чином завірені копії зазначених договорів та заяв на приєднання з усіма додатками Каланчацької та Чаплинської ВЕС.

Ознайомившись у даному судовому засіданні із заявою позивача про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтовуючи подану заяву про забезпечення позову, позивач вказує, що подальша реалізація укладених договорів, пов'язаних з приєднанням вітрових електростанцій до запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон», може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтями 66, 67 ГПК України передбачено право господарського суду за заявою сторони або з своєї ініціативи вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Позов забезпечується в тому числі й забороною відповідачеві вчиняти певні дії.

Тож, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

В п. 9 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» встановлено, що виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Такі правила повинні застосовуватись і до інших осіб, яким на підставі статті 67 ГПК України забороняється вчинення дій щодо предмета спору.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" (затвердженого загальними зборами учасників ТОВ "Сивашенергопром", протокол № 10/10-16 від 10.10.2016) предметом діяльності товариства є, зокрема енергозбереження пов'язане з виробництвом, постачанням, передачею електричної енергії та створення систем енергогенеруючих станцій.

В позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" вказує, що з 2012 експлуатує Сиваську вітрову електростанцію потужністю 2, 92 МВт та веде роботу з реалізації проекту розширення потужності до 250-400 МВт, зокрема потужність Сиваської ВЕС в 250 МВт повинна підключатися до магістральних мереж напругою 220-330 кВ, що знаходиться в розпорядженні оператора магістральних мереж, яким є Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Як зазначалося вище, позивачем відповідно до Правил було подано на розгляд відповідача технічне завдання на розробку техніко-економічного обґрунтування схеми підключення, які повертались відповідачем із зауваженням. Доопрацьоване ТЕО з урахуванням зауважень відповідача повторно були подані позивачем на погодження Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Листом від 05.05.2017 №1/4873 «Щодо розгляду ТЕО» відповідачем було повідомлено позивача проте те, що відповідачем опрацьовано ТЕО, зокрема зазначено, що для прийнятих в роботі вихідних умов дана схема (ТЕО) видачі потужності відповідає вимогам нормативних документів та забезпечує видачу потужності Сиваської ВЕС в нормальному та ремонтних (аварійних) режимах роботу.

У той же час, відповідачем зазначено, що ПС «Аквілон» будується для забезпечення видачі потужності Каланчацької ВЕС за кошти, які будуть отримані в якості плати за приєднання вказаної ВЕС, у зв'язку з чим неможливо чітко визначити технічні показники ПС «Аквілон» та терміни її будівництва, у зв'язку з чим на етап проектного опрацювання винесені питання визначення схеми РУ 330 кВ та 150 кВ, кількості та потужності АТ 330/150 кВ ПС «Аквілон». Також, відповідно до звернення замовника будівництва ПС «Аквілон» ТОВ «Віндкрафт Україна», була збільшена потужність вітряної електростанції до 700 МВт - видані технічні умови на приєднання Чаплинська ВЕС потужністю 400 МВт до ПС «Аквілон». Для забезпечення видачі потужності даної вітряної електростанції на ПС «Аквілон» передбачено встановлення додатково двох АТ 330/150 кВ потужністю 250 MBA кожен та виконання заходів ПЛ 330 kB Каховська - Джанкой на РУ 330 кВ ПС «Аквілон».

У зв'язку з викладеним вище, відповідач зазначив, що ТЕО позивача має бути скоригована з урахуванням вказаних вище змін та у випадку розгляду приєднання до ПС «Аквілон» в роботі мають бути визначені додаткові заходи з розвитку ПС «Аквілон» і прилеглої електричної мережі, що забезпечать видачу сумарної потужності даних вітряних електростанцій.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з листом від 10.05.2017 № 10-05 «Щодо договору на приєднання», в якому просив підписати договір на приєднання і одержання ТУ на підключення Сиваської ВЕС 250 МВт.

Позивач зазначає, що відповідач вищевказаним листом від 05.05.2017 №1/4873 фактично відмовив позивачу в укладенні договору на приєднання та видачі ТУ на приєднання, які є додатком до договору, та вважає таку відмову неправомірною і дискримінаційною, оскільки, на його думку, він має пріоритетне право на приєднання до магістральних мереж відповідача, при цьому, Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" під час розробки ТЕО позивачем не надавало жодних зауважень щодо неможливості приєднання потужності або необхідності додаткових узгоджень, у зв'язку із наміром ТОВ «Віндкрафт Україна» приєднати Чаплинську ВЕС потужністю 400 МВт до ПС «Аквілон». Враховуючи наведене, позивач вважає що не він повинен у своїх розрахунках враховувати потужність Чаплинської ВЕС 400МВт, а відповідач повинен був зобов'язати ТОВ «Віндкрафт Україна» враховувати у відповідних документах, необхідних для договору про приєднання, потужність Сиваської ВЕС 250 МВт позивача у відповідній точці.

Отже, суд приходить до висновку, що у даному випадку, виходячи з предмета позову, приймаючи до уваги викладені у листі відповідача № 01/4873 від 05.05.2017 обставини, подальша реалізація укладених відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю "Віндкрафт Україна" та іншими особами договорів щодо приєднання вітрових електростанцій до запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон» у разі невжиття заходів до забезпечення позову значно утруднить чи зробить неможливим виконання рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, у разі задоволення позовних вимог.

У зв'язку з наведеним, подана заява щодо вжиття заходів до забезпечення позову визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 66, 67 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" про забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору у справі № 910/12422/17 по суті та набрання рішенням суду законної сили вжити заходи до забезпечення позову, а саме, заборонити Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код - 00100227) вчиняти будь-які дії, спрямовані на реалізацію укладених договорів про приєднання до запланованої до спорудження ПС 330 кВ «Аквілон».

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з 15.08.2017 і дійсна для пред'явлення до виконання до 15.08.2020.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сивашенергопром" (75240, Херсонська обл., Чаплинський район, с. Григорівка, вул. Садова, 33, ідентифікаційний код - 34237283).

Боржник: Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25, ідентифікаційний код - 00100227).

Суддя Щербаков С.О.