ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року Справа № 915/167/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКролевець О.А.,
суддів:Демидової А.М., Євсікова О.О.,
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт"
на рішення та постанову Господарського суду Миколаївської області від 18.01.2017 Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017
у справі№915/167/16 Господарського суду Миколаївської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт"
до1. Публічного акціонерного товариства "Вознесенський сиркомбінат", 2. Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів1. Кабінету Міністрів України, 2. 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД
провизнання недійсним договору
за участю представників
від позивача:Томчук М.В.,
від відповідача-1: від відповідача-2: Герасимчук О.П., Липська Н.В., Будниченко О.В.,
від третьої особи-1: від третьої особи-2:не з'явився, не з'явився,
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 18.01.2017 (суддя Коваль С.М.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 (колегія суддів у складі: Ліпчанська Н.В., Діброва Г.І., Ярош А.І.) рішення змінено шляхом виключення з його мотивувальної частини абзаців 3 та 4 на сторінці 4 наступного змісту: "Судом встановлено, що в іпотеку було передано реально частину головного виробничого корпусу, зазначеного літерою літ. "Д-2", загальною площею 11706,4кв.м., менше ніж зазначено у п.1.3 іпотечного договору, а саме 19467,2кв.м., тобто суд приходить до того, що при друкуванні тексту договору було зроблено технічну описку в частині зазначення площі більшої, ніж передано реально.

В подальшому згідно з умовами оскарженого договору відповідачем-1 проведено в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державну реєстрацію обтяжень іпотекою нерухомого майна значно більшої загальної площі (19467,2кв.м.) (т.1 а.с.220, 221)". В решті рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою судів попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить зазначені судові рішення скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог повністю.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 01.09.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи №915/167/16 у зв'язку з запланованою відпусткою судді Картере В.І.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2017 у справі №915/167/16 визначено наступний склад колегії суддів: Кролевець О.А. - головуючий, Євсіков О.О., Демидова А.М.

Відповідачем-2 та третьою особою-1 подано відзиви на касаційну скаргу, у яких просять постанову залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Сторони та треті особи у справі згідно з приписами ст.1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак, треті особи не скористалися передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч.1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 08.10.2008р. між відповідачем-2 та ТОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД (далі - третя особа-2) було укладено генеральну угоду № 151208N4. Того ж дня, в рамках генеральної угоди між ними укладено кредитні договори №№ 151208К53, 151208К54.

05.12.2008р. між ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" та ВАТ "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - Банк), правонаступниками яких є відповідачі, укладено іпотечний договір №151208Z128 для забезпечення зобов'язань третьої особи-2, що випливають з генеральної угоди №151208N4 від 08.10.2008р. з усіма чинними кредитними договорами, які підписані в рамках цієї генеральної угоди.

Відповідно до п.1.3 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - частина головного виробничого корпусу, зазначеного літерою "Д-2", заг. пл. 19467,2кв.м., що становить 93/100 частини комплексу, який розташований за адресою: м. Вознесенськ, вул. Молодогвардійська, буд. 58а.

Таким чином, відповідач-1 виступив майновим поручителем за зобов'язаннями згідно генеральної угоди від 08.10.2008р. №151208N4, кредитних договорів від 08.10.2008р. №151208К53 та №151208К54.

Між тим, відповідно до договору про реальне користування об'єктом нерухомого майна від 26.05.2006, який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" (далі - Товариство, ТОВ СП "Євролакт") та Публічним акціонерним товариством "Вознесенський сиркомбінат" (далі - ПАТ "Вознесенський сиркомбінат"), свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2006р. (ЯЯЯ № 716528), витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.05.2006р. (СВУ № 264934), від 29.05.2006р. (СВУ № 069321 ) (т.1, а.с.27-33), позивач та відповідач-1 є співвласниками виробничого комплексу, який розташований за адресою: м. Вознесенськ, вул. Малогвардійська, буд. 58а, перший - в частині 7/100, другий - в частині 93/100.

Згідно умов договору про реальне користування об'єктом нерухомого майна від 26.05.2006 до складу 93/100 частини майнового комплексу за адресою: вул. Молодогвардійська, буд. 58а, м. Вознесенськ, Миколаївської обл., що передано у реальне користування відповідачу-1 загальною площею 19467,2 кв.м. входить:

частина головного виробничого корпусу (літера Д-2) площею 11706,4 кв.м.;

адміністративний корпус з галереєю (літери А-3, Б-1, Ш-І) площею 1 771,1 кв.м.;

прохідна (літера В-1) площею 16,5 кв.м.;

склад ПНП (літера Г-1) площею 31,6 кв.м.;

критий піднавіс (літери Е-1, 3-1) площею 1 862 кв.м.;

гараж (літера Ж-1) площею 175,5 кв.м.;

допоміжний корпус, розподільчий пристрій (літера 1-1) площею

2 726,5 кв.м.;

котельня з мазутною (літери Л-2, Н-1) площею 881,7 кв.м.;

заправка (літера М-1) площею 12,1 кв.м.;

мазутна, ємкості (літери О-1, П-1, Р-1, С-1, Т-1) площею 120,7 кв.м.;

конденсаторна (літера У-1) площею 4,5 кв.м.;

сторожка (літера Ф-1) площею 6,2 кв.м.;

склад (літера Х-1) площею 25 кв.м.;

вбиральня (літера К-1) площею 3,3 кв.м.;

компресорна (літера 4-1) площею 20,2 кв.м.;

прибудова до компресорної (літера Щ-1);

склад (літера Ц-1) площею 103,9кв.м.;

під'їзна автодорога 25; внутрішньо площадні дороги 24; відкрита автостоянка 6; градирня 1; водонапірна башта 13.

З умов п.1.3 іпотечного договору № від 05.12.2008р. вбачається, що предметом іпотеки, що є забезпеченням викладених у кредитному договорі зобов'язань третьої особи-2, є нерухоме майно - частина головного виробничого корпусу, зазначеного літерою "Д-2", заг. пл. 19467,2 кв.м., що становить 93/100 частини комплексу, який розташований за адресою: м.Вознесенськ, вул. Молодогвардійська, буд. 58а (предмет іпотеки), що складається з:

на 1 поверсі: 1 цех мийки пл. 637,8 кв.м., 2 теплопункт пл. 89.7 кв.м., З прийом сироватки пл. 24,7 кв.м., 4 прийом сироватки пл. 12.6 кв.м., 5 кабінет пл. 5,3 кв.м., 6 склад пл. 9,65 кв.м., 8 санвузол пл. 1,7 кв.м., 8 санвузол пл. 1,7 кв.м., 9 санвузол пл. 3,6 кв.м., 10 щитова пл. 19,6 кв.м., 11 коридор пл. 8,1 кв.м., 12 лабораторія пл. 13,5 кв.м., 13 цех сушки пл. 316,0 кв.м., 44 щитова пл. 50,8 кв.м., 45 цех сушки пл. 529,5 кв.м., 46 цех пл. 132,5 кв.м., 47 кладова пл. 9,7 кв.м., 48, склад пл. 111,4 кв.м., 49 приміщення пл. 31,8 кв.м., 50 коридор пл. 4,7 кв.м., 51 битова пл. 3,8 кв.м., 52 роздягальня пл. 3,2 кв.м., 53 душова пл. 3,2 кв.м., 54 санвузол пл. 1,0 кв.м., 55 санвузол пл. 1,0 кв.м., 56 санвузол пл. 1,0 кв.м., 57 санвузол пл. 1,0 кв.м., 58 санвузол пл. 1,0 кв.м., 59 санвузол пл. 1,0 кв.м., 60 санвузол пл. 5,1 кв.м., 61 кабінет пл. 4,7 кв.м., 62 приміщення пл. 11,0 кв.м., 63 санвузол пл. 4,2 кв.м., 64 коридор пл. 10,8 кв.м., 65 коридор пл. 3,9 кв.м., 70 коридор пл. 2,6 кв.м., 71 коридор пл. 6,0 кв.м., 72 коридор пл. 2,2 кв.м., 73 битова пл. 12,5 кв.м., 74 санвузол пл. 1,1 кв.м., 75 санвузол пл. 0,9 кв.м., 76 санвузол пл. 0,9 кв.м., 77 коридор пл. 2,0 кв.м., 78 санвузол пл. 1,1 кв.м., 79 санвузол пл. 1,1 кв.м., 80 коридор пл. 2,4 кв.м., 81 роздягальня пл. 12,4 кв.м., 82 цех пл. 119.2 кв.м., 83 цех пл. 311,1 кв.м., 84 холодильник пл. 91,4 кв.м., 85 коридор пл. 7,6 кв.м., 86 кабінет пл. 8,0 кв.м., 87 заквасочна пл. 7,0 кв.м., 88 заквасочна пл. 6,0 кв.м., 89 заквасочна пл. 7,8 кв.м., 90 коридор пл. 18,2 кв.м., 91 насосна пл. 25,2 кв.м., 92 приміщення пл. 13,3 кв.м., 93 коридор пл. 12,4 кв.м., 94 склад тари пл. 31,7 кв.м., 95 мийка тари пл. 36,4 кв.м., 96 приміщення пл. 33,1 кв.м., 97 приміщення пл. 64,6 кв.м, 98 приміщення пл. 33,5 кв.м., 99 цех пл. 311,4 кв.м., 100 битова пл. 14.7 кв.м., Юібитова пл. 10,9 кв.м., 102 кабінет пл. 4,2 кв.м., 103 кабінет пл. 11,7 кв.м., 104 коридор пл. 16,5 кв.м.. 105 кабінет пл. 33,6 кв.м., 106 лабораторія пл. 12,3 кв.м., 107 лабораторія пл. 12,1 кв.м., 108 лабораторія пл. 22,5 кв.м., 109 лабораторія пл. 3,0 кв.м., 110 коридор пл. 4,5 кв.м., 111 цех пл. 376,3 кв.м., 112 цех пл. 30,2 кв.м., 113 приміщення пл. 16,9 кв.м., 114 приміщення пл. 31,6 кв.м., 115 приміщення пл. 16,2 кв.м., 116 санвузол пл. 1,2 кв.м., 117 санвузол пл. 3,0 кв.м., 118 санвузол пл. 1,6 кв.м., 119 санвузол пл. 1,7 кв.м., 120 санвузол пл. 2,0 кв.м., 121 санвузол пл. 5,4 кв.м., 122 коридор пл. 172,6 кв.м., 123 коридор пл. 16,6 кв.м., 124 приміщення пл. 3,5 кв.м., 125 приміщення пл. 2,9 кв.м., 126 кабінет пл. 4.9 кв.м., 127 кабінет пл. 17,1 кв.м., 128 цех пл.. 190,8 кв.м., 129 цех пл. 66,5 кв.м., 130 приміщення пл. 142,0 кв.м., 131 цех пл. 267,1 кв.м., 132 коридор пл. 143,6 кв.м., 133 склад пл. 23,5 кв.м., 134 приміщення пл. 41,6 кв.м., 135 приміщення пл. 100,1 кв.м., 136 цех пл. 836,1 кв.м., 137 цех пл. 125,4 кв.м., 138 приміщення пл. 16,9 кв.м., 139 коридор пл. 14,6 кв.м., 140 приміщення пл. 16,2 кв.м., 141 приміщення пл. 16,2 кв.м., 142 сходова клітка пл. 13,4 кв.м., 143 кабінет пл. 16,2 кв.м., 144 кабінет пл. 7,8 кв.м., 145 кабінет пл. 5,1 кв.м., 146 кабінет пл. 17,4 кв.м, 147 кабінет пл. 16,4 кв.м., 148 кабінет пл. 7,1 кв.м., 149 кабінет пл. 10,5 кв.м., 150 лабораторія пл, 72,2 кв.м., 151 цех пл. 83,2 кв.м., 152 цех пл. 432,7 кв.м., 153 цех пл. 91,9 кв.м., 154 кабінет пл. 32,8 кв.м., 155 кабінет пл. 4,7 кв.м., 156 коридор пл. 328,5 кв.м., 157 цех пл. 135,1 кв.м., 158 цех пл. 142,0 кв.м., 159 цех пл. 281,2 кв.м., 160 цех пл. 551,0 кв.м., 161 цех пл. 267,8 кв.м., 162 цех пл. 343,9 кв.м., 163 цех пл. 672,9 кв.м., 164 цех пл. 657,5 кв.м., всього по Д-2 І поверху 10295,3 кв.м.

на II поверсі: 165 приміщення пл. 160,0 кв.м., 166 приміщення пл. 13,7 кв.м., 167 приміщення пл. 8,4 кв.м., 168 приміщення пл. 4,9 кв.м., 166 приміщення пл. 8,1 кв.м., 170 приміщення пл. 7,8 кв.м., 171 приміщення пл 15,4 кв.м., 172 приміщення пл. 34,4 кв.м., 173 приміщення пл. 5,7 кв.м., 174 приміщення пл. 10,4 кв.м., 175 приміщення пл. 69,5 кв.м., 176 приміщення пл. 68,2 кв.м., 177 приміщення пл. 32,5 кв.м., 178 приміщення пл. 5,5 кв.м., 179 приміщення пл. 26,3 кв.м., 180 коридор пл. 233,6 кв.м., 181 приміщення пл. 96,1 кв.м., 182 приміщення пл. 71,2 кв.м., 183 приміщення пл. 71,2 кв.м., 184 сходова клітка пл. 13,8 кв.м., 185 приміщення пл. 7,4 кв.м., 186 приміщення 5,7 кв.м., 187 компресорна пл. 34,6 кв.м., 188 кабінет пл. 11,3 кв.м., 189 кабінет пл. 12,3 кв.м., 190 кабінет пл. 47,8 кв.м., 191 цех пл. 39,1 кв.м., 192 цех пл. 23,9 кв.м., 193 цех пл. 339,2 кв.м., всього по Д-2 II поверх 1 411,1 кв.м.

Таким чином, до складу предмету іпотеки не увійшли: адміністративний корпус з галереєю (літери А-3, Б-1, Ш-І) площею 1 771,1 кв.м.; прохідна (літера В-1) площею 16,5 кв.м.; склад ПНП (літера Г-1) площею 31,6 кв.м.; критий піднавіс (літери Е-1, 3-1) площею 1862 кв.м.; гараж (літера Ж-1) площею 175,5 кв.м.; допоміжний корпус, розподільчий пристрій (літера 1-1) площею 2726,5 кв.м.; котельня з мазутною (літери Л-2, Н-1) площею 881,7 кв.м.; заправка (літера М-1) площею 12,1 кв.м.; мазутна, ємкості (літери 0-1, П-1, Р-1, С-1, Т-1) площею 120,7 кв.м.; конденсаторна (літера У-1) площею 4,5 кв.м.; сторожка (літера Ф-1) площею 6,2 кв.м.; склад (літера Х-1) площею 25 кв.м.; вбиральня (літера К-1) площею 3,3 кв.м.; компресорна (літера 4-1) площею 20,2 кв.м.; прибудова до компресорної (літера Щ-1); склад (літера Ц-1) площею 103,9 кв.м.; під'їзна автодорога 25; внутрішньоплощадні дороги 24; відкрита автостоянка 6;градирня 1 ;водонапірна башта 13, тобто в іпотеку було передано частину головного виробничого корпусу, яка складає не всі 93/100 частини комплексу, які належать відповідачу-1, а площею значно меншою, ніж це визначено в іпотечному договорі.

Крім того, відповідно до п.1.3 іпотечного договору №151208Z128 зазначено майно, до складу якого входять: " 6 склад пл. 9,65 кв.м.", " 8 санвузол пл. 1,7 кв.м., 8 санвузол пл. 1,7 кв.м.", 150 лабораторія пл. 72,2 кв.м.", " 182 приміщення пл. 71,2 кв.м."

Натомість договір про реальне користування об'єктом нерухомого майна від 26.05.2006р. свідчить, що: 6 склад має площу 9,5 кв.м., один, а не два 8-х санвузла пл. 1,7 кв.м., площа 150 лабораторії складає 72,7 кв.м., 182 приміщення має площу 4,3 кв.м., а 183 приміщення площею 71,2 кв.м. взагалі не увійшло до складу предмету іпотеки.

Предметом даного спору є позов ТОВ СП "Євролакт" про визнання недійсним іпотечного договору №151208Z128 від 05.12.2008, укладеного між Банком (іпотекодержатель) та ПАТ "Вознесенський сиркомбінат" (іпотекодавець, майновий поручитель).

Обґрунтовуючи підстави позову, Товариство посилається на те, що відсутність в іпотечному договорі №151208Z128 від 05.12.2008р. однієї істотної умови (опису предмета іпотеки, достатнього для його ідентифікації) свідчить про недійсність такого договору та порушує права позивача як співвласника та майнового поручителя перед Банком. Крім того, позивач вказує на недосягнення згоди сторін з такої істотної умови, як строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, з огляду на різні терміни погашення кредиту, які визначені в кредитних договорах №№151208К53; 151208К54 від 08.10.2008 (07.10.2011р. та 07.10.2009р.), в порівнянні з терміном (07.10.2013р.), передбаченим в генеральній угоді №151208N4 від 08.10.2008 та іпотечному договорі №151208Z128 від 05.12.2008.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд визнав доведеним факт виконання іпотечного договору №151208Z128 від 05.12.2008, а також виходив з недоведеності порушення прав позивача як співвласника предмета іпотеки у зв'язку з укладенням оспорюваного договору між відповідачами, оскільки позивач нотаріально посвідченою заявою від 07.10.2008 надав згоду іншому співвласнику (відповідачу-1) на передачу в іпотеку Банку нерухомого майна загальною площею 19467,2кв.м., що становить 93/100 частки цілісного майнового комплексу.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставне зазначення в мотивувальній частині рішення суперечливих обставин щодо реальної передачі в іпотеку частини головного виробничого корпусу, зазначеного літерою літ. "Д-2", загальною площею 11706,4кв.м., тобто меншою ніж зазначено у п.1.3 іпотечного договору (19467,2кв.м.), як таких, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. При цьому рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом, наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили (п.п.1, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення").

Згідно приписів ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин).

При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи ст.ст.3,15,16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановленоне лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Відповідно до п.3 ч.1 та ч.2 ст.18 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору) іпотечний договір повинен містити таку істотні умову як опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані. При іпотеці земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

За змістом ст.361 ЦК України кожен співвласник наділений правом самостійного розпорядження часткою у праві спільної часткової власності.

Отже, якщо інше не встановлено законом, учасники спільної часткової власності здійснюють свої права на засадах загальної згоди. Тому жоден з учасників самостійно не має права укладати правочини щодо спільного майна без згоди інших.

Учасник спільної часткової власності, який має намір самостійно здійснювати усі правочини щодо своєї частки, має право вимагати її виділу у натурі (ч.1 ст.364 ЦК України).

Однак, виділ, маючи складну процедуру здійснення, припиняє право спільної часткової власності даного суб'єкта, що може не відповідати його інтересам. Інститутом, що дозволяє кожному співвласникові розширити обсяг повноважень щодо своєї частки, залишаючись при цьому співвласником, є домовленість про порядок володіння та користування майном.

Згідно з абзацами 3 та 4 п.58 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5 (в редакції від 15.08.2005р., чинній на момент укладення між позивачем та відповідачем-1 договору від 26.05.2006), зазначено, що договір про порядок володіння та користування спільним майном або конкретними його частинами може бути оформлений шляхом складання самостійного документа, який є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа (при укладанні договору щодо порядку володіння та користування майном, яке підлягає реєстрації). Договір може бути укладений між усіма учасниками спільної часткової власності або між кількома з них. В останньому випадку необхідна письмова згода всіх учасників спільної часткової власності про встановлення порядку володіння та користування майном або конкретними його частинами.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч.1 ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Дотримуючись вказівок касаційної інстанції щодо необхідності дослідження питання про наявність чи відсутність порушення прав позивача внаслідок укладення оспорюваного договору між відповідачами, вміщених в постанові ВГСУ від 21.11.2016, судами першої та апеляційної інстанцій достовірно встановлено, а скаржником не спростовано недоведеність порушення прав позивача, як співвласника предмета іпотеки та майнового поручителя, оскільки наявні в матеріалах справи лист ТОВ "Євролакт" вих.№135 від 29.09.2008р. щодо згоди на передачу в іпотеку 93/100 частки майнового комплексу, протокол засідання Правління ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" від 03.09.2008р., протокол Спостережної ради ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" від 04.09.2008р., лист голови Спостережної ради ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" Александрова О.В., листа вих.№203 від 03.09.2008р. та нотаріально посвідчена заява ТОВ "Євролакт" в особі директора Мальчука В.П. від 07.10.2008р. №1940 про надання згоди іншому співвласнику (відповідачу-1) на передачу в іпотеку Банку нерухомого майна, що становить 93/100 частки цілісного майнового комплексу, в їх сукупності свідчать про укладання відповідачами договору іпотеки, предметом якого є все нерухоме майно (загальною площею 19467,2кв.м.), що належить ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" (а.с.24-31, т.2).

При цьому, судами попередніх інстанцій враховано те, що пунктом 3.1 іпотечного договору встановлено саме обов'язок іпотекодавця у 20-денний термін застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість, і виконання цього обов'язку підтверджується додатковою угодою від 22.12.2008р. до договору добровільного страхування майна від 28.10.2008р. (а.с.34-35, т.2). Отже, факт виконання умов іпотечного договору підтверджується договором добровільного страхування майна від 28.10.2008р. №0062681 в редакції додаткової угоди від 22.12.2008р., укладеного між ТОВ "Альянс Україна", ВАТ "Вознесенський сиркомбінат" та АТ "Укрексімбанк". Здійснення відповідачем-1 оплати послуг нотаріуса та витрат, пов'язаних з вчиненням державної реєстрації обтяжень іпотекою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек, також є свідченням виконання умов іпотечного договору, чим спростовуються твердження скаржника про зворотне.

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

У зв'язку з цим, касаційна інстанція зауважує, що судами правомірно не встановлено порушення оспорюваним іпотечним договором №151208Z128 від 05.12.2008р. прав позивача, який не є стороною за цим договором, але є стороною (майновим поручителем) за іншим іпотечним договором (від 08.10.2008), укладеним з Банком, що не виключає наявність підстав вважати відповідальність Товариства такою, що обмежена вартістю предмета іпотеки за останнім договором, а не оспорюваним договором.

Колегія суддів також вважає помилковим посилання скаржника на різні терміни погашення кредиту, які визначені в кредитних договорах №№151208К53; 151208К54 від 08.10.2008р. (07.10.2011р. та 07.10.2009р.), в порівнянні з терміном (07.10.2013р.), передбаченим в генеральній угоді №151208N4 від 08.10.2008р. та іпотечному договорі №151208Z128 від 05.12.2008р., якими обґрунтовуються доводи позивача щодо відсутності згоди відповідачів з такої істотної умови, як строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою, оскільки, по-перше, в цій частині іпотечний договір відповідає зазначеній генеральній угоді, від якої він має похідний характер та в рамках якої укладалися кредитні договори, що є її невід'ємними частинами. По-друге, предметом даного спору не є визнання недійсними конкретних кредитних договорів як таких, що в частині строку погашення кредиту не співпадають з умовами генеральної угоди.

Наведеним спростовуються безпідставні твердження позивача про невизначеність відповідачами, як сторонами спірного іпотечного договору, таких істотних умов як опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації та строк виконання основного зобов'язання, забезпеченого іпотекою.

Колегія суддів зауважує, що подана касаційна скарга взагалі не містить жодних обґрунтованих доводів позивача на спростування висновку суду першої інстанції про недоведеність порушення його прав як співвласника предмета іпотеки у зв'язку з укладенням оспорюваного договору між відповідачами.

Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, касаційна інстанція погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції вірно зазначено про безпідставне зазначення в мотивувальній частині рішення обставин щодо реальної передачі в іпотеку частини головного виробничого корпусу, зазначеного літерою літ. "Д-2", загальною площею 11706,4кв.м., тобто меншою ніж зазначено у п.1.3 іпотечного договору (19467,2кв.м.), як таких, що не відповідають фактичним обставинам справи. Адже, за оспорюваним іпотечним договором передано в іпотеку 93/100 частин комплексу загальною площею 19467,2 кв.м. (п.1.3 іпотечного договору), а надання згоди ПАТ "Вознесенський сиркомбінат" на передачу в іпотеку Банку саме 93/100 частки майнового комплексу вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.09.2008 №20105460, згідно якого заставляється саме 93/100 частини майнового комплексу згідно з переліком.

Таким чином, перевіривши у відповідності до ч.2 ст.1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в оскаржених судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції у порядку ст.ст.43, 101, 105, 11112 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін, у зв'язку з чим, не вбачається підстав для зміни чи скасування законної та обґрунтованої постанови.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-бельгійське підприємство з іноземними інвестиціями "Євролакт" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 у справі №915/167/16 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді А. Демидова

О. Євсіков