ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2017 року Справа № 910/22298/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівСибіги О.М., Ходаківської І.П.
за участю представників:
позивача не з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належно)
відповідачаІорданова Н.М. (дов. від 03.03.2017 б/н)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 30.05.2017
у справі№910/22298/14 Господарського суду міста Києва
за заявою Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва ГТУЮ у м. Києві
прозаміну сторони виконавчого провадження
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвестстрой"
доДержавного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач"
простягнення 2524800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

17.04.2015 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2014 по справі № 910/22298/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 та набрало законної сили з 30.03.2015, видано наказ про стягнення з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвестстрой" 2524800,00 вартості поставленої продукції.

15.02.2017 до Господарського суду м. Києва від Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві надійшла заява про заміну сторони - Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" її правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2017 року (суддя Якименко М.М.) залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 (головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.) задоволено заяву про заміну сторони виконавчого провадження. Здійснено заміну сторони у виконавчому провадженні з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач" на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця"

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 104 Цивільного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.06.2014 N 200, ст.ст. 25, 34, 38, 43 Господарського процесуального кодексу України, та тим, що

Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту "Укрзалізничпостач" наразі перебуває у стані припинення, відомості щодо припинення підприємства у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців відсутні; оскільки правонаступництво вважається здійсненим саме з моменту виключення юридичної особи - попередника з вказаного реєстру, надання позивачем зведеного передавального акта не може слугувати підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні за вищевказаних умов.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 01.08.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Корсак В.А., Ходаківська І.П.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.08.2017, у зв'язку з відпусткою судді Корсака В.А., визначено наступний склад суддів: головуючий суддя - Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Ходаківська І.П.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у відкритому судовому засіданні 21.08.2017 представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду міста Києва 18.11.2014, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2015, стягнуто з Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінвестстрой" 2524800,00 грн. вартості поставленої продукції.

17.04.2015 Господарським судом міста Києва видано дублікат наказу по справі №910/22298/14.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві від 19.01.2016 відкрите виконавче провадження №49841095 по примусовому виконанню дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 17.04.2015 по справі №910/22298/14.

Станом на момент розгляд даної заяви боржник рішення суду добровільно не виконав.

Після відкриття виконавчого провадження, Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження № 49841095 - Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця".

Подана заява була мотивована тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 прийнято рішення про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", 100% акцій якого закріплюються в державній власності на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізуються шляхом злиття згідно з додатком № 1. При цьому в додатку № 1, який містить перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" зазначено і Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач". 21.10.2015 проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім того, відповідно до зведеного передавального акту від 06.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України, в переліку юридичних осіб, правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків після реорганізації шляхом злиття яких переходить до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" під № 8 зазначено Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач". Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" є правонаступником зокрема Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач". Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав та обов'язків Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" відповідно до частини 6 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту" та відповідно до частини 2 пункту 2 Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015.

У постанові Верховного Суду України від 21.06.2017 по справі № 905/1775/15 Судовою палатою у господарських справах вказано про те, що питання правонаступництва Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" визначається спеціальним законом та прийнятими на його виконання постановами Кабінету Міністрів України, які пов'язують перехід прав і обов'язків до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника. В свою чергу, перебуваючи у стані припинення, підприємство включене до Реєстру, маючи цивільну правоздатність, залишається юридичною особою та продовжує свою господарську діяльність.

У відповідності до статті 11128Господарського процесуального кодексу України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 11116 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Залишаючи без змін оскаржувані судові рішення колегія суддів касаційної інстанції виходила з наступного.

У відповідності до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 статті 9 Конституції України визначено, що частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Стаття 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд". Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

За сутністю права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Як вже зазначалось, з метою належного виконання рішення суду, Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві звернувся до Господарського суду м. Києва із заявою про заміну сторони - Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця".

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції від 02.06.2016 №1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Статтею 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Заміна однієї з сторін у виконавчому провадженні її правонаступником здійснюється господарським судом шляхом винесення відповідної ухвали, новий наказ при цьому не видається (п. 47 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009 № 01-08/530).

Статтею 25 Господарського процесуального кодексу України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні. Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового процесу (постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов'язків сторони у справі до іншої особи у зв'язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв'язок матеріального і процесуального права.

У кожному конкретному випадку для вирішення питань можливості правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

Виходячи зі змісту статті 104 Цивільного кодексу України реорганізація юридичної особи, як, зокрема, злиття - є формою припинення товариства, яке має наслідком правонаступництво новоутвореною юридичною особою прав та обов'язків першого.

Згідно зі статтею 107 Цивільного кодексу України, якою закріплено порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу). Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Законом України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" урегульований особливий порядок утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Так, згідно з преамбулою вказаного Закону цей Закон визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Пунктом 2 розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини 3 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (надалі - підприємства залізничного транспорту).

Частиною 6 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Утворення товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частиною 1 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування").

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Додатком 1 вказаної постанови визначено Перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", до якого увійшло Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач".

Відповідно до п. 1 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735, остання є юридичною особою, що утворена відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Згідно з п. 2 вказаного статуту Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 21.10.2015 проведено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ().

При цьому, відповідно до наявного у матеріалах справи зведеного передавального акта від 06.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України Пивоварським А.М., голова та члени комісії з утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", створеної згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", керуючись статтею 107 Цивільного кодексу України, склали цей акт, який підтверджує вартість і склад активів та зобов'язань. Згідно з текстом вказаного акта, у перелік юридичних осіб, правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків яких після реорганізації шляхом злиття переходить до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", внесено Державне підприємство матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач".

Таким чином, враховуючи вказаний зведений передавальний акт від 06.08.2015, положення частини 6 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", а також факт реєстрації Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", зміст статей 1, 2 статуту якого визначають положення щодо правонаступництва, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про те, що всі права та обов'язки Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" перейшли до його правонаступника - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

При цьому, судами вірно зазначено, що частина 6 статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до загальних норм статей 104, 107 Цивільного кодексу України, що вбачається з пункту 2 розділу III "Перехідні та прикінцеві положення" цього Закону. Зазначена норма не ставить факт правонаступництва створеного Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за правами і обов'язками визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обов'язкового попереднього припинення зазначених підприємств, у тому числі і Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач".

Разом з тим, за відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які за змістом частини 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" презюмуються достовірними, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" визначене правонаступником, у тому числі і Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач", що узгоджується й зі змістом пунтку 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Враховуючи все вищезазначене, опираючись не тільки на суперечливі і взаємовиключні юридичні обґрунтування сторін, а перш за все на базовий правовий принцип - принцип правової визначеності, колегія суддів касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження Державного підприємства матеріально-технічного забезпечення залізничного транспорту України "Укрзалізничпостач" його правонаступником - Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця".

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до частини другої статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного та ухвалі місцевого господарських судів, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди вирішили спір відповідно до вимог статей 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 84, 101, 105 Господарського процесуального кодексу України, розглянули всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, надали оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, та доводам сторін, відповідно відобразивши це в судових рішеннях.

Доводи скаржника про порушення господарськими судами норм процесуального права суперечать дійсним обставинам справи та приписам чинного законодавства, не спростовують обґрунтованих висновків судів, фактично зводяться до переоцінки обставин, належно та повно встановлених судами та не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення статті 1117 Господарського процесуального кодексу України; підстав для скасування законних та обґрунтованих судових рішень з мотивів, викладених у касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2017 у справі №910/22298/14 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О.Сибіга

І.Ходаківська