ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.2017р. Справа №905/471/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ,

до відповідача 1: Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк,

до відповідача 2: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман,

до відповідача 3: Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг,

про стягнення 59687,82 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

Секретар судового засідання: Бикова Я.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: ОСОБА_1 юрисконс. 1 кат.

від відповідача 3: ОСОБА_2 за дов., ОСОБА_3 - за дов.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк про стягнення 59687,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничними накладними №46912713 від 02.11.2016р., №47195094 від 08.11.2016р., №47340393 від 12.11.2016р., №46315354 від 16.10.2016р., №51757722 від 18.10.2016р., перевізником було допущено на шляху прямування незбереження вантажу, про що складено комерційні акти №БК443510/81 від 06.11.2016р., №БК443511/82 від 14.11.2016р., №БК443512/83 від 16.11.2016р., №БН729601/83/19 від 18.10.2016р., №БН729603/84/23 від 14.11.2016р. Наявність вказаних обставин, за твердженням Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», є підставою для стягнення з перевізника вартості нестачі вантажу у розмірі 59687,82 грн.

Відповідач 1 у жодне судове засідання не зявився, витребуваних судом документів не представив, будь-яких пояснень по суті спору не надав. Одночасно, за висновками суду, Державне підприємство «Донецька залізниця» було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи з урахуванням наступних обставин.

За приписами ст.64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

За змістом ч.4 ст.89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача 1 є: 83000, м.Донецьк, вул.Артема, 68.

З огляду на те, що відповідач 1 знаходиться на території, на яку не здійснюється пересилання поштової кореспонденції, на офіційному веб-порталі «Судова влада України» (dn.arbitr.gov.ua), у розділі «Новини та події суду» були розміщені оголошення про дату та час судових засідань у справі №905/471/17 призначених на 23.03.2017р., 20.04.2017р., 17.05.2017р., 30.05.2017р., 15.06.2017р., 25.07.2017р., 15.08.2017р.

Крім того, господарський суд зауважує, що у відповідності до ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Статтею 3 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

У ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» передбачено, що судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, з огляду на наведене вище, суд наголошує, що відповідач 1 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою від 25.07.2017р. у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Ухвалою господарського суду від 20.04.2017р. до участі у розгляді справи в якості відповідача 2 було залучено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця».

Відповідач 2 у відзиві №2022/643 від 12.06.2017р. проти позовних вимог заперечив з посиланням на те, що за змістом доданих до позовної заяви комерційних актів мало місце протікання вантажу, оскільки на хребтовій балці і колісних парах є залишки вантажу, з огляду на що, протікання вантажу відбулось через нещільне прилягання кришок люків вагону або відсутність армування, внаслідок чого вагони №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100 не були підготовлені належним чином для перевезення вантажу, що є підставою для стягнення вартості недостачі вантажу з вантажовідправника - Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Ухвалою господарського суду від 15.06.2017р. до участі у розгляді справи в якості відповідача 3 було залучено Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

У відзиві №276/81 від 18.07.2017р. відповідач 3 проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що в порядку ст.113 Статуту залізниць України саме на залізницю покладається відповідальність за незбереження (втрату, нестачу) прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди. Крім того, Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» зазначило, що на станції відправлення залізницею за залізничними накладними було прийнято вагони для перевезення та проставлено календарний штемпель. Водночас, всупереч вимог ст.22 Правил видачі вантажів, де зазначено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, однак залізницею було проведено переважування не на 150-тонних вагах, як було зроблено вантажовідправником, а на 200-тонних вагах, з огляду на що, зазначені дії могли спричинити виникнення розбіжностей.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобовязують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 постанови №18 від 26.12.2011р. пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, незважаючи на те, що позивач та відповідач 1 у судове засідання 16.08.2017р. не зявились, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а відсутність вказаних учасників судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Крім того, судом враховано, що згідно з ухвалою господарського суду від 25.07.2017р. присутність сторін у судовому засіданні 15.08.2017р. обовязковою не визнавалась.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача 2 та відповідача 3, господарський суд встановив:

30.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інкостіл Груп» (постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод» (покупець) укладено договір поставки №, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця залізорудні окатки (товар) виробництва ПрАТ «ПівГЗК», а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, передбачених договором та специфікаціями до нього.

Детальна інформація про кількість та якість товару міститься в специфікаціях. Специфікації на товар, оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін, складають невід'ємну частину зазначеного договору. За згодою сторін в специфікаціях можуть бути вказані додаткові відомості про товар, а також інші умови виникнення та виконання зобов'язань за договором (п.2.1 договору № від 30.04.2015р.).

24.12.2015р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод» (вантажовласник) укладено договір №/ДФ/20029 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги.

Пунктом 1.1 договору №/ДФ/20029 від 24.12.2015р. встановлено, що предметом цього договору є надання виконавцем вантажовласнику послуг повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

Договір укладено строком до 31 грудня 2016 року (п.7.4 укладеного сторонами правочину).

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

02.11.2016р., 08.11.2016р., 12.11.2016р., 11.11.2016р., 16.11.2016р. за залізничними накладними №46912713, №47195094, №47340393, №46315354, №51757722 Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (відправник) зі станції відправлення ОСОБА_4 залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» (одержувач), зокрема, у вагонах №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100 окатиші залізорудні. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладних №46912713, №47195094, №47340393, №46315354, №51757722, маса нетто у вагоні №56098627 70750 кг, у вагоні №55585301 69450 кг, у вагоні №62004775 69800кг, у вагоні №59784744 69950 кг, у вагоні №56591100 68600 кг.

Під час прибуття вагонів на станцію призначення Мушкетово Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладних.

Так, з посиланням на складені станціями Лозова Південної залізниці, Словянськ Донецької залізниці, Ясинувата Донецької залізниці акти загальної форми №10522 від 04.11.2016р., №10598 від 17.10.2016р., №10546 від 14.11.2016р., №14810 від 12.11.2016р., №22845 від 15.11.2016р. було здійснено комісійне переваження вагонів №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100, про що складені комерційні акти №БК443510/81 від 06.11.2016р., №БК443511/82 від 14.11.2016р., №БК443512/83 від 16.11.2016р., №БН729601/83/19 від 18.10.2016р., №БН729603/84/23 від 14.11.2016р., відповідно до яких встановлено наступне:

- вагон №56098627: брутто 86450 кг, тара 21450 кг, нетто 65000 кг, що менше документу на 5750 кг;

- вагон №55585301: брутто 90200 кг, тара 24000 кг, нетто 66200 кг, що менше документу на 3250 кг,

- вагон №62004775: брутто 81500 кг, тара 22900 кг, нетто 58600 кг, що менше документу на 11200 кг,

- вагон №59784744: брутто 89900 кг, тара 23000 кг, нетто 66900 кг, що менше документу на 3050 кг,

- вагон №56591100: брутто 83600 кг, тара 21250 кг, нетто 62350 кг, що менше документу на 6250 кг.

У комерційному акті №БК443510/81 від 06.11.2016р. також відображено, що завантаження у вагоні №56098627 нижче рівня бортів на 800 - 1000 мм, конусами, праворуч над 2, 3 люком поглиблення 800 х 800 х 500 мм; у вагоні наявне нещільне прилягання кришки люка до поздовжньої балки 800 х 30 мм, забите ганчірям. Течі вантажу немає, складено акт загальної форми ГУ-106.

У комерційному акті №БК443511/82 від 14.11.2016р. зазначено, що при візуальному огляді завантаження у вагоні №55585301 горбоподібне, з укісами, нижче рівня бортів на 600 х 800 мм, наявне поглиблення над 3-4 люком ліворуч 1500 х 1500 х 700 мм, під 3-4 люками ліворуч відсутнє армування. Течі вантажу немає, складено акт загальної форми ГУ-106.

У комерційному акті №БК443512/83 від 16.11.2016р. також відображено, що при візуальному огляді завантаження у вагоні №62004775 горбоподібне, нижче рівня бортів на 700 мм, скоси до дверей вагону; праворуч над 5-6 люками воронка 2500 х 2000 х 1000 мм; нещільне прилягання люків до поперечної балки, проміжок 100 х 20 мм, забитий ганчірям; на хребтових балках наявні сліди просипання вантажу. Складено акт загальної форми ГУ-106.

У комерційному акті №БН729603/84/23 від 14.11.2016р. вказано, що при комісійному огляді завантаження у вагоні №59784744 конусоподібне, нижче бортів на 800-1200 мм, над 1, 2 люками посередині поглиблення 2500 х 1500 х 2000 мм; нещільне прилягання кришки 1 люка до армувального листа, до поперечної балки, проміжок 1000 х 30 мм; проміжок забитий дошкою та ганчірям. Течі вантажу немає.

У комерційному акті №БН729601/83/19 від 18.10.2016р. зазначено, що при комісійному огляді завантаження у вагоні №56591100 нижче рівня бортів на 1000-1200 мм, горбоподібне; праворуч над 4-5 люками поглиблення 3500 х 1500 х 1000 мм; нещільне прилягання передньої кришки 4 люка до кузову вагону, проміжок 300 х 25 мм, нещільне прилягання кришки 4 люка до проміжної балки, проміжок 100 х 20 мм; проміжок забитий дошкою та ганчірям. Течі вантажу немає.

Вагони №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100 прибули на станцію Мушкетово Донецької залізниці у технічному відношенні справні. Переваження вантажу у вагонах №56098627, №55585301, №62004775 здійснювалось на 200 т вагонних тензометричних вагах станції Сортувальна типу ВВ-200-50-М (держповірка 12.10.2016р.), вантажу у вагонах №59784744, №56591100 здійснювалось на 200 т вагонних тензометричних вагах тип ВТВ-25Д (повірки 24.07.2016р., 21.10.2016р.). переважування відбувалось у статиці, при повторному переваженні недостача підтвердилась.

У відзиві №2022/643 від 12.06.2017р. відповідача 2 зазначав, що вагони №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100 не були підготовлені належним чином для перевезення вантажу, що є підставою для стягнення вартості недостачі вантажу з вантажовідправника - Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Вказане твердження відповідача 2 до уваги судом не приймається з огляду на наступне:

Статтею 924 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч.1 ст.23 вищевказаного закону перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

За змістом ст.113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Розмір такої шкоди в даному випадку складається із вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Відповідно до ст.129 вказаного Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

За приписами ч.3 ст.314 Господарського кодексу України за шкоду, при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає у розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Відповідач 2 посилається на те, що спірні вагони не були придатні для перевезення вантажу, оскільки протікання вантажу відбулось через нещільне прилягання кришок люків вагону та відсутність армування, внаслідок чого саме Приватне акціонерне товариство «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», як вантажовідправник, не вжило заходів, що виключають втрату вантажу на шляху прямування.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Відповідно до п.12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

За приписами п.2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України та п.4 Правил приймання вантажів до перевезення передбачено обов'язок відправника підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку та захист навколишнього середовища, а не вагон.

Згідно з ч.3 ст.917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Суд приймає до уваги те, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень та встановлені комерційними актами №БК443510/81 від 06.11.2016р., №БК443511/82 від 14.11.2016р., №БК443512/83 від 16.11.2016р., №БН729601/83/19 від 18.10.2016р., №БН729603/84/23 від 14.11.2016р. обставини прибуття вантажу з недостачею.

Пунктом 3.8 розяснень №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» визначено, що відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

За змістом п.3.9 вказаного розяснення встановлено, що відповідно до статті 31 Статуту залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. У випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитися від їх використання. Якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталася внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника. Винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу. Прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера. У такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Досліджені судом письмові докази свідчать про те, що нестача вантажу виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, про наявність вільних місць у вагонах залізницею зазначено не було, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу, тобто останнім були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

Разом з цим, наявність поглиблень у навантаженні (воронок) свідчить про втрату частини вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Як передбачено у ст.130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Ухвалою господарського суду від 20.04.2017р. у Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» витребувано рахунок або інший документ відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого за залізничними накладними №46912713 від 02.11.2016р., №47195094 від 08.11.2016р., №47340393 від 12.11.2016р., №46315354 від 16.10.2016р., №51757722 від 18.10.2016р., №47307137 від 11.11.2016р., №52398401 від 14.11.2016р. вантажу.

За змістом довідки №2305/81 від 26.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»:

- за накладною №46912713 від 02.11.2016р. було відправлено обкотиші залізорудні з загальною масою нетто 904400кг, вартість яких склала 1635,05 грн без ПДВ за 1 тонну;

- за накладною №47195094 від 08.11.2016р. було відправлено обкотиші залізорудні з загальною масою нетто 2711550 кг, вартість яких склала 1642,08 грн без ПДВ за 1 тонну;

- за накладною №47340393 від 12.11.2016р. було відправлено обкотиші залізорудні з загальною масою нетто 905750 кг, вартість яких склала 1659,29 грн без ПДВ за 1 тонну;

- за накладною №46315354 від 16.10.2016р. було відправлено обкотиші залізорудні з загальною масою нетто 1391750 кг, вартість яких склала 1662,69 грн без ПДВ за 1 тонну,

- за накладною №47307137 від 11.11.2016р. було відправлено обкотиші залізорудні з загальною масою нетто 2021900 кг, вартість яких склала 1665,08 грн без ПДВ за 1 тонну.

В силу норм ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), зокрема, для залізної руди, становить 1%.

За даними комерційних актів №БК443510/81 від 06.11.2016р., №БК443511/82 від 14.11.2016р., №БК443512/83 від 16.11.2016р., №БН729601/83/19 від 18.10.2016р., №БН729603/84/23 від 14.11.2016р., недостача у вагоні №56098627 5750 кг, у вагоні №55585301 3250 кг, у вагоні №62004775 11200 кг, у вагоні №59784744 3050 кг, у вагоні №56591100 6250 кг.

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за відправкою у вагонах №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100, суд встановив, що вартість недостачі вантажу у вказаних вагонах складає 51638,30 грн, виходячи з наступного розрахунку:

- вагон №56098627: 70750 кг * 1% = 707,50 кг; 5750 кг 707,50 кг = 5042,50 кг; 5042,50 кг : 1000 = 5,0425 т; 5,0425 т * 1635,05 грн + 20% ПДВ = 9893,69 грн, де

70750 кг - маса нетто у вагоні №56098627,

5750 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БК443510/81 від 06.11.2016р.,

707,50 кг - норма природної втрати,

1635,05 грн вартість 1 т спірного вантажу без ПДВ відповідно до довідки №2305/81 від 26.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- вагон №55585301: 69450 кг * 1% = 694,50 кг; 3250 кг 694,50 кг = 2555,50 кг; 2555,50 кг : 1000 = 2,5555 т; 2,5555 т * 1642,08 грн + 20% ПДВ = 5035,60 грн, де

69450 кг - маса нетто у вагоні №55585301

3250 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БК443511/82 від 14.11.2016р.,

694,50 кг - норма природної втрати,

1642,08 грн вартість 1 т спірного вантажу без ПДВ відповідно до довідки №2305/81 від 26.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- вагон №62004775: 69800 кг * 1% = 698 кг; 11200 кг 698 кг = 10502 кг; 10502 кг : 1000 = 10,502 т; 10,502 т * 1659,29 грн + 20% ПДВ = 20911,04 грн, де

69800 кг - маса нетто у вагоні №62004775,

11200 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БК443512/83 від 16.11.2016р.,

698 кг - норма природної втрати,

1659,29 грн вартість 1 т спірного вантажу без ПДВ відповідно до довідки №2305/81 від 26.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- вагон №59784744: 69950 кг * 1% = 699,50 кг; 3050 кг 699,50 кг = 2350,50 кг; 2350,50 кг : 1000 = 2,3505 т; 2,3505 т * 1665,08 грн + 20% ПДВ = 4696,52 грн, де

69950 кг - маса нетто у вагоні №59784744,

3050 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БН729601/83/19 від 18.10.2016р.,

699,50 кг - норма природної втрати,

1665,08 грн вартість 1 т спірного вантажу без ПДВ відповідно до довідки №2305/81 від 26.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат»;

- вагон №56591100: 68600 кг * 1% = 686 кг; 6250 кг 686 кг = 5564 кг; 5564 кг : 1000 = 5,564 т; 5,564 т * 1662,69 грн + 20% ПДВ = 11101,45 грн, де

68600 кг - маса нетто у вагоні №56591100,

5564 кг - розмір недостачі за комерційним актом №БН729603/84/23 від 14.11.2016р.,

686 кг - норма природної втрати,

1662,69 грн вартість 1 т спірного вантажу без ПДВ відповідно до довідки №2305/81 від 26.05.2017р. Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат».

Як свідчать матеріали справи, перевезення за залізничними накладними №46912713 від 02.11.2016р., №47195094 від 08.11.2016р., №47340393 від 12.11.2016р., №46315354 від 16.10.2016р., №51757722 від 18.10.2016р. здійснено на підставі договору №/ДФ/20029 від 24.12.2015р., який було укладено між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» та Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» - металургійний завод».

Предметом спору є стягнення вартості недостачі вантажу, яка виникла у зв'язку з незбереженням вантажу при перевезенні підприємством залізничного транспорту загального користування. Відтак, обовязок щодо сплати позивачу вартості недостачі вантажу виникне у перевізника за результатами розгляду справи, після набуття рішенням законної сили.

Спірне перевезення вантажу відбулось на станціях Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», яке і є фактичним перевізником у спірних правовідносинах.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, за висновками суду, саме Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» є особою, яка відповідальна за незбереження вантажу, який було відправлено за залізничними накладними №46912713 від 02.11.2016р., №47195094 від 08.11.2016р., №47340393 від 12.11.2016р., №46315354 від 16.10.2016р., №51757722 від 18.10.2016р. у вагонах №56098627, №55585301, №62004775, №59784744, №56591100.

Відтак, з огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційних актів, суд дійшов висновку, що саме відповідач 2 своїх зобовязань за договором №/ДФ/20029 від 24.12.2015р. перевезення належним чином не виконав збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи. Одночасно, приймаючи до уваги, що позивач припустився помилки при здійсненні розрахунку збитків, суд вважає вимоги позивача частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 51638,30 грн.

Одночасно, приймаючи до уваги вищенаведене, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» до відповідача 1 та відповідача 3 слід відмовити.

Згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1600 грн підлягає розподілу між відповідачем 2 та позивачем пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», м.Лиман про стягнення 59687,82 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» вартість недостачі вантажу у розмірі 51638,30 грн, а також судовий збір в сумі 1384,22 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині позов Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ до Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк.

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - металургійний завод», м.Покровськ до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м.Кривий Ріг.

У судовому засіданні 15.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 21.08.2017р.

Суддя Ю.О.Паляниця