У Х В А Л А

23.08.2017 Справа № 910/28256/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" (ідентифікаційний код 35115625)

про банкрутство

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет"

про визнання недійсним договору купівлі-продажу

Суддя Чеберяк П.П.

Представники:

від заявника (боржника) Стецина І.О. - представник

від ТОВ «Каховка «Маркет» Ярошенко Д.В. - представник

від ПАТ «Альфа-Банк» Дубров Д.Г. - представник

від ТОВ «Енерджи Продакт» Соломоненко Ю.О. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва на стадії ліквідаційної процедури введеної постановою суду від 30.03.2017 знаходиться справа № 910/28256/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДХАУС" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" (ідентифікаційний код 35115625).

Повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" банкрутом оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 06.04.2016 за № 41878.

29.06.2017 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.07.2017 вказану заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 21.08.2017.

У судовому засіданні 21.08.2017 оголошено перерву до 23.08.2017.

У судовому засіданні 23.08.2017 розглядалась заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1".

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" надав пояснення по суті поданої заяви.

Подана заява обґрунтована тим, що умови договору купівлі-продажу від 23.06.2014 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Л.І. Голій 23.06.2014 за реєстровим № 780 порушують майнові права кредитора боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет", оскільки спірним правочином виведено усі активи боржника для уникнення розрахунку з реальними кредиторами. Після укладення даного договору в Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" фактично не залишилось майна, натомість стабільно зростав розмір кредиторської заборгованості, що стало причиною для порушення провадження у справі про банкрутство.

Як на підстави для визнання правочину недійсним Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" у поданій заяві зазначає про те, що спірний договір, в порушення приписів ч. 2 ст. 203 та ст. 215 Цивільного кодексу України, вчинений за відсутності необхідного обсягу цивільної дієздатності у продавця. Зокрема, на момент видачі довіреності ОСОБА_1 ОСОБА_7 та на момент продажу майна Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" вже перебувало в ліквідаційній процедурі, отже, не мало права відчужувати своє майно, а ОСОБА_7, як представник за довіреністю, не мав належного обсягу дієздатності для вчинення такого правочину.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" посилається на те, що спірний правочин суперечить інтересам держави та суспільства, а також не спрямований на настання реальних наслідків, оскільки боржником завідомо були вчинені дії спрямовані на вилучення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про припинення юридичної особи за рішенням засновників, відчужено майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" за цінами значно нижчими від ринкових, а також вчинено спірний правочин за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заборони на відчуження майна у вигляді арештів.

Крім того, при розгляді даної заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" просило суд врахувати правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в постанові від 01.08.2017 у даній справі, якою скасовано ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017, що були винесені за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будхаус" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014 та якими було відмовлено в задоволенні вказаної заяви.

Вищий господарський суд України переглядаючи наведені ухвалу та постанову в касаційному порядку встановив, що судом першої інстанції в повному обсязі не було перевірено доводи та заперечення сторін стосовно наявності заборон на відчуження всього нерухомого майна боржника, не досліджено обставини щодо підстав переходу права власності, та не надано оцінки доводам заявника стосовно того, що оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а фактично був спрямований на виведення активів з метою ухилення від розрахунків з кредиторами, судом належним чином також не перевірено наявність конфлікту інтересів, оскільки на момент відчуження нерухомого майна та основних засобів боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1", Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1" мали одного і того ж директора та представників, відтак дійшли передчасного висновку щодо відсутності правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, за умовами якого було відчужено майно боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1".

Присутні у судовому засіданні представники боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" та Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" щодо задоволення поданої заяви заперечили.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів №1", (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ТОВ "Завод будівельних матеріалів №1" передало у власність покупцю - ТОВ "Енерджи Продакт" нежитлову будівлю заводу, загальною площею 1571,4 кв.м, за адресою : Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 79 та земельну ділянку, площею 7,1757 га, що знаходиться за адресою : Херсонська обл., м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 79 та основні засоби за переліком, а ТОВ "Енерджи Продакт" сплатило продавцю за нежитлову будівлю заводу - 31 307 746 грн., за земельну ділянку - 934 900 грн. та за основні засоби - 107 757 354 грн., з урахуванням додаткової угоди до договору від 23.06.2014. Загальна ціна за яку було відчужено майно боржника становить 140 000 000 грн.

У відзивах на заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу боржник та Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" посилаються на пропущення заявником строку на звернення до суду із даною заявою, що встановлений ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки спірний правочин було укладено 23.06.2014, а провадження у справі № 910/28256/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" було порушено ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.11.2015, відтак спірний договір купівлі-продажу був укладений боржником за один рік та п'ять місяців до порушення провадження у справі про банкрутство.

З наведеними твердженнями суд не погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов'язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов'язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов'язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов'язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14 зазначив наступне: стосовно посилання суду касаційної інстанції на положення статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" як на єдину норму закону, що може бути підставою для визнання недійсними правочинів (договорів) і спростування майнових дій боржника у межах провадження справи про банкрутство, слід зазначити наступне.

З огляду на сферу регулювання Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Відповідно до положень частини третьої статті 104 Цивільного кодексу України порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Таким чином і з огляду на положення статей 4, 104, 110-112 Цивільного кодексу України, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм Цивільного кодексу України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Як вбачається із заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу, останнє просить суд визнати спірний договір недійсним, оскільки на момент його вчинення були допущені порушення норм цивільного законодавства.

Зокрема, як на підставу для визнання спірного правочину недійсним Товариство з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" посилається на те, що у ОСОБА_7, як представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1", не було повноважень на вчинення правочину. Свою позицію заявник обґрунтовує тим, що 20.06.2014 Президент Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» ОСОБА_1 видав довіреність ОСОБА_7 з повноваженнями на відчуження всього майна товариства, при цьому 20.06.2014 єдиним учасником боржника - Компанією Натавіль Лімітед прийнято рішення про припинення боржника та призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» ОСОБА_1, відтак останній міг видавати довіреність на представництво інтересів боржника виключно як ліквідатор.

Водночас, як вбачається з протоколу загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» від 20.06.2014, а саме п. 3 протоколу, ОСОБА_1 звільнено з посади Президента товариства з 22.06.2014.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1, як Президент Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1», мав правові підстави на видачу довіреності на представництво інтересів товариства та таке представництво не суперечить положенням ч. 1 ст. 238 Цивільного кодексу України.

Крім того, у відповідності до абз. 2 ч. 12 ст. 36 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» дата внесення до Єдиного державного реєстру запису про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в результаті її ліквідації є датою державної реєстрації припинення юридичної особи.

Таким чином, з моменту внесення державним реєстратором запису про рішення засновників щодо припинення юридичної особи, таке рішення набирає чинності і є підставою для початку проведення ліквідаційної процедури.

Як вбачається з пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І., якою було посвідчено спірний правочин, від імені та в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» як сторони договору купівлі-продажу діяв громадянин України ОСОБА_7 на підставі довіреності № 01/14, посвідченої 12.06.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. за реєстровим № 2870.

Відповідно, обсяг правоздатності, дієздатності та повноваження представника на вчинення правочину Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» були перевірені Немм О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, при посвідченні довіреності від імені Товариства за документами, які були надані нотаріусу для вчинення цієї нотаріальної дії.

На виконання вимог Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 перед посвідченням правочину приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. була перевірена дійсність нотаріально посвідченої довіреності за Єдиним реєстром довіреностей, що підтверджується Повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) № 27012968 від 23.06.2014, а також здійснена перевірка правосуб'єктності Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів № 1» за актуальною інформацією у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців за запитом № 18886414 від 23.06.2014, відповідно до якої відомості про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, ліквідацію, реорганізацію були відсутні.

При укладанні договору сторони засвідчили, що при підписанні договору представники мають законні повноваження на укладення та підписання договору; укладання та виконання договору, у тому числі, виконання покладених на сторін зобов'язань не буде порушувати вимоги чинного законодавства України, а також права та інтереси осіб, що охороняються Законом, про що зазначено у п. 5.5 договору.

Заявник стверджує, що правочин у вигляді договору купівлі-продажу укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" 23.06.2014, повинен бути визнаним судом недійсним, оскільки, суперечить інтересам держави та суспільства, а також не був спрямований на реальне настання правових наслідків.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання взятих на себе зобов'язань за договором Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" сплатило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод будівельних матеріалів №1» грошові кошти в сумі 140 000 000 грн. 00 коп., про що свідчать платіжні доручення № 245 від 23.06.2014 та № 1314 від 23.06.2014, копії яких наявні в матеріалах справи.

Перед укладанням договору купівлі-продажу Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" була проведена оцінка майна, за результатами якої складено відповідний звіт про оцінку майна та рецензію від 28.03.2014, згідно яких вартість майна склала 48 947 913,00 грн.

Як на підставу для визнання наведеного правочину недійсним заявник посилається на те, що реалізація майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" відбулася за цінами відповідно нижчими від ринкових, при цьому фактом заниження вартості нерухомого майна є оцінка нерухомого майна, зазначена в іпотечному договорі № 91/09 від 02.03.2009, зокрема п. 3.6 іпотечного договору передбачено, що предмет іпотеки оцінюється у розмірі 249 025 874 грн. 00 коп., у тому числі об'єкт незавершеного будівництва, що входить до предмету іпотеки в розмірі 240 025 874 грн. 00 коп.; земельна ділянка в розмірі 8 399 874 грн. 00 коп.

Пунктом 3.7 іпотечного договору встановлено, що експертну грошову оцінку земельної ділянки провів ПП «Аргумент» про що складено відповідний звіт від 20.03.2008.

Наведені твердження суд вважає безпідставними та необґрунтованими зважаючи на те, що оцінка нерухомого майна боржника, яке є предметом спірного договору купівлі-продажу, наведена в договорі іпотеки від 02.03.2009, була проведена суб'єктом оціночної діяльності ще в 2008 році, відтак припущення, що вартість нерухомого майна, станом на дату укладення договору купівлі-продажу, а саме 2014 рік, могла становити відповідну суму, визначену в наведеному договорі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, не підтверджені належними доказами доводи заявника щодо того, що спірний правочин не був спрямований на реальне настання наслідків.

Згідно ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

У п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів недійсними)" № 11 від 29.05.2013 визначені наступні ознаки фіктивного правочину: сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином; фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків; визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін, при цьому, ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, жодна з наведених ознак не характерна для спірного правочину, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" здійснивши продаж майна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" частково погасило заборгованість за кредитним договором перед Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк", яке було іпотекодержателем вказаного майна, а також продало власне майно в три рази дорожче оціночної вартості.

Факт припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" на вказане майно підтверджується балансом підприємства та додатково свідчить про реальність правочину.

Заявник в поданій заяві також стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" необхідно розглядати як єдиного суб'єкта господарювання, оскільки засновниками обох товариств є іноземні підприємства, розташовані за однією адресою, а також керівником даних товариств, під час укладення спірного договору, була одна і та ж особа - ОСОБА_1

Водночас дані доводи суд також вважає безпідставними зважаючи на те, що чинне законодавство не містить жодної заборони щодо того щоб засновниками підприємств виступали юридичні особи розташовані за однією адресою, а також те, що оспорюваний договір укладено в нотаріальній формі, при його укладенні нотаріусом здійснено перевірку повноважень представників юридичних осіб, а також наявність у останніх цивільної правоздатності та дієздатності.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" на наявність, станом на день укладення спірного правочину, арештів накладених на майно банкрута постановами відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області від 15.04.2013 ВП № 7229987 та від 22.07.2013 ВП № 38880003 суд також вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Як вбачається з письмових пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голій Л.І., перед посвідченням договору були здійснені перевірки наявності або відсутності заборон, обтяжень, арештів, обмежень стосовно об'єктів продажу за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна за параметрами пошуку «адреса об'єкта нерухомого майна», «кадастровий номер об'єкта нерухомого майна» та типом особи «юридична особа: назва, код ЄДРПОУ».

За результати пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були сформовані відповідні Витяги за ідентифікаторами пошуку 61192360, 61192828, 61195021 від 23.06.2017, про що зазначено у п. 5.2 Договору.

Відповідно до відомостей, сформованих у витягах, за результатом пошуку були наявні обтяження, а саме - заборона на нерухоме майно та іпотека.

Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 кредитором/іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" була надана згода за № 54608-38-171328 від 23.06.2014 на відчуження нерухомого майна, яке є предметом Договору.

Сторони підтвердили, що у них відсутні обставини, які примусили їх укласти Договір на невигідних умовах і ніяких зауважень до Договору вони не мали, вони не обмежені у праві укладати правочини, не визнані у встановленому порядку недієздатними повністю або частково; Договір укладався не під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини; їх свідчення та заяви подані без будь-якого тиску та є достовірними; укладання Договору відповідало інтересам Сторін; волевиявлення було вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови Договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості Сторін; Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обмовлені у ньому, про що зазначені у п. 5.6 Договору.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь які фактичні обставини, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене вище, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1", дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що наведені заявником обставини, з якими останній пов'язує можливість визнання недійсним договору, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, суд не вбачає достатніх правових підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 32-34, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва ,

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Каховка "Маркет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 23.06.2014, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод будівельних матеріалів № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт" відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору, кредиторам, Товариству з обмеженою відповідальністю "Енерджи Продакт".

Суддя П.П. Чеберяк