ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2017 року Справа № 915/735/17

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Берко О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, дов. від 30.12.2016 р. № 01/53-978,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго,

54017, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв,

адреса для листування: 54055, вул. Погранична, 94, м. Миколаїв,

до управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області,

54000, вул. Спаська, 39, м. Миколаїв,

про стягнення заборгованості за перевищення договірних величин, пені та інших нарахувань на суми вартості активної електроенергії за період прострочення їх сплати, а всього грошових коштів у сумі 7249 грн. 85 коп. за договором про постачання електричної енергії, -

В С Т А Н О В И В:

Публічним акціонерним товариством (ПАТ) Миколаївобленерго предявлено позов до управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (далі - Управління) про стягнення з останнього заборгованості в загальній сумі 7249 грн. 85 коп., із якої: 5931 грн. 57 коп. борг за перевищення договірних величин споживання електроенергії; 789 грн. 48 коп. пеня; 88 грн. 02 коп. 3 % річних; 440 грн. 78 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції; посилаючись на те, що Управління

- у квітні та травні 2017 року допущено перевищення договірної величини споживання електроенергії, узгодженої у додатковій угоді до укладеного між ними договору від 29.09.2009 р. № 44/336 про постачання електричної енергії, у звязку з чим на підставі п. 2.1 договору та п.4 додатку № 1 до договору Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу, п.п. 6.14, 6.16 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.2005 р. № 910 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 р. за № 417/1442 (далі - ПКЕЕ), ч. 5 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, нарахувано Управлінню двократну вартість обсягу спожитої електричної енергії понад договірну величину у спірних сумах;

- у період лютий червень 2017 року неналежно виконано свої грошові зобовязань за договором, унаслідок чого на суми вартості спожитої електричної енергії за періоди прострочення нараховано пеню на підставі до п. 4.2.1 договору та інші нарахування, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України.

ПАТ Миколаївобленерго також просить суд про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими вимогами ухвалою суду від 26.07.2017 р. порушено провадження в даній справі.

Управління, повідомлене належним чином про час та місце розгляду справи, своїми правами подання відзиву на позов та направлення представника для участі в судовому засіданні не скористалося, а тому суд вважає за можливе розглядати справу, у відповідності до ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Вислухавши представника позивача, яка позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Між сторонами у справі укладено договір від 29.09.2009 р. № 44/336 про постачання електричної енергії (далі - договір), з відповідними додатками до нього, згідно якого ПАТ Миколаївобленерго (постачальник) зобовязалося продавати Управлінню (споживачу) електроенергію, як різновид товару, в обсягах, визначених у розділі 5, з урахуванням умов розділу 6 договору (додаток № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу), для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 40 кВТ, а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електроенергії та здійснювати інші платежі згідно умов договору. Точка продажу електричної енергії по кожному обєкту споживача визначається додатком № 8 Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (п.п. 1, 2.2.2 договору).

Підпунктом 2.1 договору передбачено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязалися керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п.п. 2.3.3, 2.3.4 договору, відповідач зобовязується оплачувати позивачеві вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 10 Порядок розрахунків та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії до договору; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 5 Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії.

У додатку № 10 Порядок розрахунків до договору (ас.20) сторони узгодили розрахунковий період: з 20 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Закінченням розрахункового періоду вважається місяць, у якому споживач зобовязаний надати постачальнику дані про спожиту електричну енергію. Назва розрахункового періоду співпадає з назвою місяця, у якому цей період закінчується.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку обєктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на звітну дату кожного місяця та оформлюються Актом про використану електричну енергію по наведеному в додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника (п.1 додатку № 10 до договору).

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії з урахуванням розрахункової величини витрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж визначається відповідно до Акту про використану електричну енергію. Акт про використану електричну енергію субспоживачем узгоджується з основним споживачем. Якщо постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється відповідно до Правил користування електричною енергією. Рахунок на оплату за фактично спожиту за розрахунковий період електричну енергію та за перетікання реактивної електроенергії (за наявності додатку № 5) має бути оплачений споживачем протягом 5-ти операційних днів з дня отримання.

Сума коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається наступним чином: обсяг спожитої (переданої) електричної енергії між датами зняття показів засобів обліку розкладається пропорційно до тривалості дії протягом розрахункового періоду кожного з тарифів, після чого величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як сума добутків тарифів на відповідний їм обсяг електричної енергії. За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності споживач оплачує постачальнику нараховані відповідно до ст. 26 Закону України Про електроенергетику санкції протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Кошти за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або потужності сплачуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (п.п. 2-6 додатку № 10 до договору).

У додатку № 4 до договору (ас. 14) сторонами погоджено, що споживач знімає покази розрахункових засобів обліку щомісячно 28 числа і в цей же день повідомляє про них постачальнику у формі Акту про використану електричну енергію (в оригіналі), що складений згідно відповідного зразку. Якщо дата показань розрахункових засобів обліку припадає на вихідний чи святковий день, споживач надає показання у найближчий робочий день, що передує або слідує за вихідним чи святковим днем.

Сторони домовились, що наданий споживачем на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії Акт про використану електричну енергію та виданий постачальником рахунок на оплату за спожиту електричну енергію вважається Актом прийняття-передавання товарної продукції. При розрахунках за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за зонами доби, споживач зобовязується щомісячно у 5-тиденний термін з дня отримання рахунку надавати постачальнику Акт звірки фактичних обсягів споживання електроенергії по тарифам, диференційованим по зонам доби за розрахунковий період, підписаний та скріплений мокрою печаткою (п.п. 1-4 додатку № 4 до договору).

Сторонами у договорі також погоджено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 15 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії по місяцях (кварталах) для оформлення додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу.

Споживачі, які розраховуються за електроенергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційованого (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про заявку величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди. У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений терміін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік встановлюється на рівні відповідних періодів поточного року. Договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях, заявлених споживачем згідно з п. 5.1 цього договору і погоджених постачальником обсягів, та зазначаються в додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу (п.п. 5.1 5.2 договору).

Згідно додатку № 1 Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу (а.с. 21), постачання електроенергії споживачу здійснюється постачальником у межах договірних величин електроспоживання. Споживач самостійно контролює власне електропостачання, прогнозує обсяги споживання електричної енергії та самостійно оплачує їх з урахуванням попередньої оплати (планових платежів) і роздрібних тарифів, що діють у розрахунковому періоді та друкуються в газеті Южная правда чи інших друкованих виданнях. Споживач має право не пізніше ніж за 5 робочих днів до закінчення розрахункового періоду, визначеного у додатку № 4 до цього договору, звернутися до постачальника із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. У разі перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач несе відповідальність згідно ст. 26 Закону України Про електроенергетику (п.п. 1, 3, 4 додатку № 1 до договору).

У додатковій угоді від 29.03.2017 р. Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу на 2017 рік (ас. 22 зворот) сторонами погоджено наступні договірні величини споживання електроенергії: на квітень 1,756 тис. кВт. год.; на травень 0 тис. кВт. год.

Із змісту актів про використану електричну енергію, складених відповідачем за період квітень-травень 2017 року, випливає, що у квітні 2017 року відповідач фактично спожив 2689 кВт/год, що на 933 кВт/год більше, ніж договірна величина споживання електроенергії за квітень, а у травні 2017 року відповідач фактично спожив 2255 кВт/год, за відсутності узгодженої договірної величина споживання на цей місяць. Викладене також випливає із здійсненого позивачем розрахунку перевищення договірних величин споживання електроенергії (ас. 23).

ПАТ Миколаївобленерго направлено на адресу Управління повідомлення про перевищення договірної величини споживання електричної енергії та рахунки на оплату такого перевищення: 1) від 25.04.2017 р. № 04-23/2-3452, отримання котрих відповідачем підтверджується підписом уповноваженої останнім особи на корінці повідомлення; 2) від 01.06.2017 р. № 04-23/2-4172, отримання якого відповідачем підтверджується підписом уповноваженої останнім особи на рекомендованому повідомленні про вручення відповідного поштового відправлення. Ці повідомлення та рахунки Управлінням залишенні без реагування та оплати.

Господарським законодавством передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (чч. 1, 3 ст. 275 ГК України).

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію (ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України). Згідно ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Як викладено вище, сторонами погоджено, що у разі перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач несе відповідальність згідно ст. 26 Закону України Про електроенергетику (п. 4 додатку № 1 до договору).

У відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України Про електроенергетику, споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

З указаним законом кореспондується положення ПКЕЕ, якими встановлено, що обсяг перевищення договірних величин споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду оплачується споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до законодавства України та договору. Визначені відповідно до законодавства України вартість різниці між обсягом фактично спожитої величини і обсягом договірної величини електричної енергії, а також вартість різниці між найбільшою величиною споживаної електричної потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду в години контролю максимуму навантаження, та договірною граничною величиною електричної потужності зараховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом (п. 6.16 ПКЕЕ).

На підставі наведеного вище законодавства та умов укладеного сторонами договору позивачем здійснено нарахування двократної вартості перевищеної граничної величини електричної потужності за квітень і травень 2017 року в сумах 1756 грн. 35 коп. та 4175 грн. 22 коп. відповідно, котрі, за твердженнями ПАТ Миколаївобленерго, Управлінням не оплачені й дотепер.

Не оплата Управлінням перевищення договірної величини потужності є порушенням, крім умов договору та вимог наведеного законодавства, приписів ст. 526 ЦК України, згідно якої зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Суд погоджується із розрахованою позивачем заборгованістю з оплати перевищення Управлінням договірної граничної величини споживання електричної потужності в загальній сумі 5931 грн. 57 коп. (1756 грн. 35 коп. + 4175 грн. 22 коп.), і, враховуючи вищевикладене, визнає, що цю суму заборгованості належить стягнути з відповідача, задовольнивши в цій частині вимоги позивача.

Суд також визнає, що у звязку із систематичним простроченням відповідачем зобовязань з оплати спожитої активної електричної електроенергії, ПАТ Миколаївобленерго обґрунтовано здійснено нарахування на прострочені суми пені, 3 % річних та індексу інфляції.

Так, цивільним законодавством України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Господарським кодексом України визначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 4.2.1 договору визначено, що за внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.3-2.3.4 договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 до договору, споживач сплачує постачальнику, зокрема 3 % річних та індекс інфляції. Сума зазначених нарахувань вказується в окремих розрахункових документах.

Суд погоджується із здійсненими позивачем нарахуваннями, у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України, на суми вартості спожитої Управлінням електричної енергії за періоди прострочення їх оплати, а саме:

- 3 % річних у загальній сумі 88 грн. 02 коп., нарахованих у період прострочення 27.02-20.06.2017 р.;

- індексів інфляції в загальній сумі 440 грн. 78 коп., нарахованих у період прострочення березень-червень 2017 року.

Отже, вимоги про стягнення зазначених сум нарахувань належить задовольнити.

Суд погоджується з обґрунтованістю нарахувань пені на прострочені у період 27.02-20.06.2017 р. суми з оплати Управлінням вартості спожитої електричної енергії та з поданим розрахунком її розміру в загальній сумі 789 грн. 48 коп., так як пеню позивачем нараховано згідно п.4.2.1 договору, яким передбачено, що за прострочення внесення платежів за спожиту електричну енергію сплачується пеня у межах подвійної облікової ставки Нацбанку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Разом з тим, при визначені розміру пені, яку належить стягнути з відповідача, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, і ураховує, що сума пені є непропорційною розміру позовних вимог про стягнення основного боргу; що прострочення виконання грошових зобовязань мало нетривалий період і позивачем не доведено наявності негативних для нього наслідків та впливів від таких порушень Управлінням своїх зобовязань.

Викладені обставини суд ураховує істотними, які, з урахуванням інтересів сторін, дають право суду зменшити розмір підлягаючої до стягнення пені на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, котрими передбачено право суду зменшити розмір неустойки, за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, і визнати її розмір, котрий підлягає стягненню з Управління, в сумі 400 грн.

Ураховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягають грошові кошти в загальній сумі 6860 грн. 37 коп., із яких: 5931 грн. 57 коп. борг за перевищення договірних величин споживання електроенергії; 400 грн. пеня; 88 грн. 02 коп. 3 % річних; 440 грн. 78 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції.

Господарським процесуальним законодавством передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, при задоволенні позову на відповідача (ст.49 ГПК України).

Отже, витрати ПАТ Миколаївобленерго на оплату позовної заяви судовим збором підлягають відшкодуванню за рахунок Управління.

ПАТ Миколаївобленерго позов оплачено судовим збором, згідно платіжного доручення від 20.07.2017 р. № 2066, у сумі 1600 грн., виходячи із позовних вимог у загальній сумі 7249 грн. 85 коп., котрі судом визнані обґрунтованими, і з розрахунком яких суд погодився. Позовні вимоги є майновими.

У відповідності до Закону України Про судовий збір, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону).

Розмір сплаченого позивачем судового збору узгоджується з вимогами законодавства, і тому витрати з оплати судового збору в сумі 1600 грн., яка є мінімальною сумою судового збору, належить у цій сумі відшкодувати за рахунок відповідача.

У судовому засіданні 22.08.2017 р., згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго задовольнити частково.

2. Стягнути з управління Державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області, 54000, вул. Спаська, 39, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 08564021, на користь публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго, 54017, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 23399393, грошові кошти в загальній сумі 6860 (шість тисяч вісімсот шістдесят) грн. 37 коп., з яких: 5931 (пять тисяч девятсот тридцять одна) грн. 57 коп. борг за перевищення договірних величин споживання електроенергії; 400 (чотириста) грн. пеня; 88 (вісімдесят вісім) грн. 02 коп. 3 % річних; 440 (чотириста сорок) грн. 78 коп. сума, на яку збільшився основний борг, з урахуванням індексу інфляції, а також грошові кошти на відшкодування судових витрат у справі з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

3.У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення суми пені відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 23.08.2017 р.

Суддя Ю.М. Коваль.