ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.08.2017 Справа № 904/7055/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА", м. Дніпро

про стягнення 77 722,55 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 12.07.2017 року

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ" (далі-позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА" (далі-відповідач) про стягнення 63 367,68 грн. основної заборгованості, 9121,36 грн. пені, 1016,66 грн. 3 % річних, 4216,85 грн. інфляційних та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо оплати поставленого товару по Договору № 09/12 від 09.12.2014 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2017 р. по справі № 904/7055/17 порушено провадження, розгляд справи призначено у судове засідання на 29.08.2017 р.

Представник позивача у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився вимог суду, викладених в ухвалі про порушення провадження у справі не виконав, письмовий відзив на позов не суду надав. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, доказом чого є поштове повідомлення (судова повістка) про вручення ухвали Господарського суду Дніпропетровської області (а.с. 61).

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 29.08.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА" (покупець) укладений Договір поставки товару № 09/12 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. постачальник зобовязується систематично поставляти і передавати у власність покупцю визначений цим Договором товар (надалі іменується товар), а покупець зобовязується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату.

Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, ціна, асортимент, номенклатура, а також строки поставки визначаються специфікацією (надалі іменується - Специфікація), що є додатком № 1 до Договору (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 6.2. Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку протягом 14 банківських днів з моменту отримання товару на підставі отриманого рахунку.

На виконання умов Договору позивач здійснив поставку відповідачу товару, а відповідач прийняв товар на загальну суму 63 367,68 грн.

Факт поставки товару відповідачу підтверджується видатковими накладними: № РН-1511-1 від 15.11.2016 р. на суму 56 071,68 грн. та № РН-0802-6 від 08.02.2017 р. на суму 7296,00 грн., копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 13, 17).

Відповідач свої зобов'язання за Договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем зі сплати товару на суму 63 367,68 грн., що і є причиною виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Основні засади господарювання в Україні визначає Господарський кодекс України, який регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання (ст. 1 Господарського кодексу України).

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На момент розгляду справи заборгованість відповідача складає 63 367,68 грн., докази погашення якої в матеріалах справи відсутні, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в цій частині обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Водночас, порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 7.4. Договору за прострочення здійснення оплати та/або розрахунку покупець сплачує постачальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 3 % від неоплаченої суми.

На підставі п. 7.4 Договору позивачем нараховано відповідачу до сплати: пеню в розмірі 9121,36 грн. (за період з 06.12.2016 р. - по 29.06.2017 р.) Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру пені, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань по Договору, позивачем відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу до сплати: 3 % річних в розмірі 1016,66 грн. (за період з 06.12.2016 р. - по 29.06.2017 р) та інфляційних у розмірі 4216,85 грн. (за період з грудня 2016 р. - по травень 2017 р.) Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних, суд вважає, його таким, що підлягають задоволенню.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 63 367,68 грн. основної заборгованості, 9121,36 грн. пені, 1016,66 грн. 3 % річних, 4216,85 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАПЕРОВА ФАБРИКА" (49000, м. Дніпро вул. Каспійська, буд. 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕГАРОСТ" (49049, м. Дніпро, вул. Верхоянська, буд. 49; ) 63 367,68 грн. (шістдесят три тисячі триста шістдесят сім грн. 68 коп.) основної заборгованості, 9121,36 грн. (девять тисяч сто двадцять одна грн. 36 коп.) пені, 1016,66 грн. (одна тисяча шістнадцять грн. 66 коп.) 3 % річних, 4216,85 грн. (чотири тисячі двісті шістнадцять грн. 85 коп.) інфляційних, 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя ОСОБА_2
Дата підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України "04" вересня 2017 р.

04.09.2017