ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"17" серпня 2017 р. Справа № 925/1521/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., із секретарем Петрик І.О. за участю представників: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Канівського комунального підприємства теплових мереж, м. Канів про стягнення коштів.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов із вимогою стягнути з Канівського комунального підприємства теплових мереж (далі - Канівське КПТМ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України) борг у загальній сумі 158713,76 грн., у тому числі: 85544, 18 грн. пені; 4673,60 грн. три проценти річних та 68495,98 грн. втрат внаслідок інфляції за невиконання грошового зобовязання по договору купівлі-продажу природного газу від 25.12.2014 № 3292/15-КП-36( далі-Договір). Позов вмотивовано несвоєчасністю проведення розрахунку за придбаний природний газ.

Представник позивача позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову. Заперечення вмотивовано тим, що з набранням чинності Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії та сплатою Відповідачем заборгованості за Договором від 25.12.2014 № 3292/15-КП-36 до 31.11.2016 заявлені до стягнення суми коштів підлягають списанню.

Представник Позивача в судовому засіданні заперечував проти відзиву посилаючись на те, що на даний час процедура списання не завершена.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, приходить до наступних висновків.

Предметом спору є розрахунки за природний газ спожитий у 2015 році теплопостачальним підприємством (Відповідачем).

Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Канівським комунальним підприємством теплових мереж 25.12.2014 укладено договір №3292/15-КП-36 купівлі - продажу природного газу (а.с.22-27).

На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 1205258,80 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу:

- відЗ1.01.15у обсязі 32,307 тис.куб.м.;

- від 28.02.15у обсязі 27.699 тис.куб.м.;

- від 31.03.15у обсязі 17.813 тис.куб.м.;

- від 30.04.15у обсязі 3.678 тис.куб.м.;

- від 31.10.15у обсязі 10,514 тис.куб.м.;

- від ЗО.11.15у обсязі 19.905 тис.куб.м.;

- від 31.12.15у обсязі 28.269 тис.куб.м. (а.с.38-44)

Відповідно до пункту 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється Відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У встановленому порядку сторони протягом 2015 року уклали додаткові угоди № 1-9, якими ціну за 1000 куб.м. природного газу збільшили(а.с 28-37),

тому оплату за переданий газ Відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений Договором, чим порушив умови господарського зобовязання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.

В судовому засіданні зясовано, що 10.02.2016 Відповідач остаточно розрахувався із Позивачем за отриманий по Договору природний газ. Ця обставина визнається сторонами і у суду сумнівів не викликає.

30.11.16 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії від 03.11.2016 №1730-VIII (далі Закон 1730). Відповідно до положень ч.1 ст.7 Закону №1730, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

Частиною 3.ст.7 визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Доводи Позивача про те, що на час розгляду справи процедура списання заявлених до стягнення сум не завершена, суд оцінює критично, виходячи із наступного.

За змістом ст.1 Закону №1730 терміни вживаються в такому значенні:

- процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

- реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

- спожиті енергоносії - спожиті природний газ, електрична енергія;

- учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Ст.2 Закону №1730 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

П.5 Перехідних положень Закону №1730 визначено: Кабінету Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом:

- прийняти нормативно-правові акти, передбачені цим Законом;

- привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом забезпечити розрахунки пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг, їх виплату у грошовій формі;

- забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Судом встановлено, що відповідач звернувся до міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в порядку, визначеному Законом №1730 і з 08.06.2017 внесений до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії на підставі цього Закону.

Аналізуючи фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є пеня, інфляційні та річні, нараховані позивачем на заборгованість відповідача за спожитий природний газ на умовах договору від 25.12.2014 №3292/15-КП-36. Заборгованість виникла з 15.02.2015 і остаточно була погашена відповідачем 10.02.2016.

В той же час, відповідно до приписів частини 3.ст.7 Закону 1730 визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідач звернувся до міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України в порядку, визначеному Законом №1730 і з 08.06.2017 внесений до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії на підставі цього Закону.

Таким чином відповідач є учасником процедури списання заявлених до стягнення сум, Закон 1730 не містить підстав такого списання, а відтак предмет спору відсутній, а провадження у справі підлягає припиненню.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Статтею 7 Закону України Про судовий збір врегульовано, що закриття (припинення) провадження у справі є підставою для повернення судового збору за відповідним клопотанням сторони, крім випадків, якщо провадження у справі припинено у звязку з відмовою позивача від позову.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір може бути повернутий йому лише за його заявою.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені ст.ст. 93, 106 ГПК України.

СУДДЯ К.І.Довгань