КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" серпня 2017 р. Справа№ 910/23875/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Яковченко Р.Г. - дов. № 65 від 27.03.2017

від відповідача Білоножко О.А. - дов. № 1269 від 07.12.2016

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.03.2017 (суддя Босий В.П.)

у справі № 910/23875/16

за позовом Державне підприємство «Національна енергетична

компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго»)

до Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест»

(ПрАТ «Фарлеп-Інвест»)

про стягнення 3 696 872, 29 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі № 910/23875/16 позовні вимоги Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» на користь Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» заборгованість з орендної плати в розмірі 3 283 735, 72 грн., пеню в сумі 244 261, 55 грн., інфляційні в розмірі 142 716, 22 грн., 3% річних у сумі 25 735, 44 грн. та судовий збір у розмірі 55 446, 73 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийнято за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. За твердженнями апелянта, орендоване майно - волокна в волоконно-оптичному кабелі, за які позивач просив стягнути орендну плату, з травня 2016 відповідачем не використовувалось, адже все обладнання, що забезпечувало передання даних, вже було демонтоване. Оскільки користування орендованим майном не відбувалось, правовідносини за спірним договором фактично були припиненими, отже на думку апелянта, відсутні правові підстави для нарахування орендної плати та штрафних санкцій, а підписання документів про припинення договору не відбувалось внаслідок умисного ухилення позивача від підписання акту приймання-передачі об'єкту оренди. За викладених обставин, як стверджує апелянт, рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 у справі № 910/211/17 було розірвано договір оренди державного майна, що належить на праві повного господарського відання державному підприємству №188/Р/АК/12/13/Т/256/1-03 від 31 грудня 2003, укладений між ПрАТ «Фарлеп-Інвест» як правонаступником Акціонерного товариства закритого типу «Укомлайн» та ДП «НЕК «Укренерго», що також свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/23875/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2017 апеляційну скаргу ПрАТ «Фарлеп-Інвест» прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 13.06.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2017 клопотання ПрАТ «Фарлеп-Інвест» про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи № 910/23875/16 відкладено на 27.06.2017.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 27.06.2017 оголошено перерву на 15.08.2017 на підставі ст. 77 ГПК України, ухвалою суду від 27.06.2017 продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 15.08.2017 оголошено перерву на 22.08.2017 на підставі ст. 77 ГПК України.

В судове засідання апеляційної інстанції заявились представники сторін, представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній та доповненнях до неї підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

На підставі ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, ДП «НЕК «Укренерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Фарлеп-Інвест» про стягнення 3 696 872,29 грн., з яких 3 283 735,72 грн. заборгованості з орендної плати, 244 261,55 грн. пені, 142 716,22 грн. інфляційних, 26 158,80 грн. 3% річних. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди державного майна, що належить на праві повного господарського відання державному підприємству, №188/Р/АК/12/13/Т/256/01-03 від 31.12.2003 та додатковою угодою №1 від 30.12.2004, а саме щодо повної та своєчасної сплати орендної плати, відтак просило стягнути з відповідача заборгованість у вище вказаному розмірі.

Як встановлено матеріалами справи, 31.12.2003 між ДП «НЕК «Укренерго» (позивачем, орендодавцем за договором) та Акціонерним товариством закритого типу «Укомлайн» (орендарем за договором) укладено договір оренди державного майна, що належить на праві повного господарського відання державному підприємству №188/Р/АК/12/13/Т/256/01-03 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди - державне майно. У строки, встановлені Договором, орендар сплачує за користування об'єктом оренди орендну плату та по закінченні строку дії Договору повертає його орендодавцеві.

За змістом п. 1.2 Договору об'єктом оренди є державне майно, яке закріплено за орендодавцем на праві повного господарського відання, а саме: волокна №№ 5, 6, 7, 8 в волоконно-оптичному кабелі по маршруту повітряної лінії електропередач, зокрема, по Центральній електроенергетичній системі - 231,288 км, Південно-Західній електроенергетичній системі - 411,800 км, Західній електроенергетичній системі - 127,334 км, загальна відстань - 770,422 км. Технічні характеристики та визначення об'єкту оренди наведені в додатку №1 до Договору.

Приймання-передача об'єкту оренди здійснюється уповноваженими представниками сторін з оформленням акту приймання-передачі по Договору (п. 2.4 ).

Положеннями п. 3.2 Договору сторони погодили, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України (постанова №786 від 04.10.1995 зі змінами та доповненнями) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку 121,1022 грн. за 1 км, відповідно, за орендований об'єкт оренди, відстань якого становить 770,422 км, загальна сума орендної плати з ПДВ складає 111 959,76 грн.

Цей договір згідно п. 10.1 набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє по 31.12.2013.

У разі відсутності заяви жодної із сторін про припинення або зміну цього Договору за один місяць до закінчення строку його чинності, Договір вважається продовженим на строк в десять років на тих умовах, які були передбачені Договором (п. 10.4).

30.12.2004 між ДП «НЕК «Укренерго» (орендодавцем) та Акціонерним товариством закритого типу «Укомлайн» (орендарем) укладено додаткову угоду №1 до Договору ( далі - Додаткова угода №1), за умовами п.п. 1, 2 якої орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування оптичні волокна №№ 4257/9, 4257/10, 4257/11, 4257/12. Технічні характеристики та визначення об'єкту оренди наведені в додатку №1 до Додаткової угоди.

Відповідно до п. 4 Додаткової угоди №1 орендна плата встановлюється на підставі п. 7 Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України (постанова №786 від 04.10.1995 зі змінами та доповненнями) та спільною домовленістю сторін, приймається рівною 20% вартості об'єкта оренди і з ПДВ складає 1 592,35 грн.

Ця Додаткова угода згідно п. 7 набуває чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом дії Договору.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди, а саме волокна №№ 5, 6, 7, 8 в волоконно-оптичному кабелі по визначеному п. 1.2 Договору маршруту, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі до Договору (додаток 4 до Договору).

На виконання умов Додаткової угоди №1 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди, а саме оптичні волокна №№ 4257/9, 4257/10, 4257/11, 4257/12 на ділянці НЕК «Укренерго» (вул. Комінтерну, 25) - ПС Жовтнева (вул. Стеценка, 1), що підтверджується відповідним актом приймання-передачі (додаток 3 до Додаткової угоди №1).

Згадані акти підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін (належним чином завірені копії наявні в матеріалах справи).

30.03.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укомлайн», Приватним акціонерним товариством «Фарлеп-Інвест» та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» укладено додаткову угоду про заміну сторони в Договорі, відповідно до якої у зв'язку з припиненням діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Укомлайн» в результаті реорганізації шляхом приєднання до Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест», всі права та обов'язки орендаря за Договором, враховуючи право вимоги виконання зобов'язань, набуває Приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» (відповідач).

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ст. 6 ЦК України).

Зміст договору на підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи Договір оренди та Додаткову угоду № 1 до нього, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов для договору даного виду, погодили взаємні права та обов'язки.

Враховуючи відсутність доказів припинення Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, за приписами п.10.4 Договору вони вважаються продовженими з 01.01.2014 на новий строк в десять років.

Таким чином, Договір та Додаткова угода є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань на підставі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, а згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

За своїм змістом та правовою природою Договір є договором оренди, який підпадає під правове регулювання глави 25 ЦК УРСР (чинного в момент укладення Договору), глави 58 ЦК України (з урахуванням перехідних положень), глави 30 ГК України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Так, згідно ст. 256 ЦК УРСР, який був чинним в момент укладення Договору, за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. ст. 762, 785 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі ( ч. 1, 4 ст. 286 ГК України).

Господарським на підставі ч. 1 ст. 173 ГК України визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами 3.3 Договору орендодавець щомісячно, на протязі п'яти робочих днів з моменту офіційного оприлюднення індексу інфляції за звітний місяць, складає та надсилає орендарю рахунок на оплату, який є підставою для проведення розрахунків.

Судом встановлено, що листом вих. №05/11-1/3122 від 21.03.2016 позивач повідомив відповідача, що згідно з вимогами п. 9 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на 2016 рік припиняється дія норми ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в частині індексації орендної плати, в зв'язку з чим протягом 2016 місячний розмір орендної плати за Договором становитиме орендну плату за грудень 2015.

На оплату орендних платежів за Договором та Додатковою угодою №1 за період з травня по листопад 2016 позивачем було направлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 3 536 330,77 грн., а саме:

за травень 2016 - №119 від 31.05.2016 на суму 498 872, 66 грн. та №120 від 31.05.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 02.06.2016 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №801;

за червень 2016 - №149 від 30.06.2016 на суму 498 872,66 грн. та №148 від 30.06.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 08.07.2016 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №118);

за липень 2016 - №169 від 29.07.2016 на суму 498 872,66 грн. та №168 від 29.07.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 01.08.2016 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №137;

за серпень 2016 - №202 від 31.08.2016 на суму 498 872,66 грн. та №203 від 31.08.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 05.09.2016 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №978;

за вересень 2016 - №228 від 30.09.2016 на суму 498 872,66 грн. та №229 від 30.09.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 03.10.2016 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №919;

за жовтень 2016 - №254 від 31.10.2016 на суму 498 872,66 грн. та №255 від 31.10.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 31.10.2016 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №156;

за листопад 2016 - №278 від 30.11.2016 на суму 498 872,66 грн. та №279 від 30.11.2016 на суму 6 317,45 грн., які отримані відповідачем 02.12.2016 р. згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №086.

За приписами ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки внесення орендної плати визначаються згідно ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у договорі.

Пунктом 3.4 Договору сторони погодили, що перерахування орендної плати здійснюється з поточного рахунку орендаря на поточний рахунок орендодавця протягом п'яти днів з моменту отримання орендарем рахунку, виставленого згідно п. 4.3 Договору.

Враховуючи факт отримання відповідачем рахунків-фактур на оплату орендної плати за Договором та Додатковою угодою №1 до нього за період з травня по листопад 2016 на загальну суму 3 536 330,77 грн., відповідач повинен був сплачувати орендну плату протягом п'яти днів з моменту отримання відповідного рахунку.

Проте, всупереч умовам Договору та Додаткової угоди № 1 до нього, відповідачем було лише частково сплачено орендну плату за травень 2016 на суму 252 595,05 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 630568 від 14.06.2016 на суму 3 158,72 грн. та № 630776 від 15.06.2016 на суму 249 436,33 грн., відтак за період з травня по листопад 2016 у нього утворилась заборгованість в розмірі 3 283 735,72 грн. (3 536 330,77 грн. - 252 595,05 грн.), строк оплати якої на момент звернення позивача з даним позовом до суду настав. Доказів оплати іншої частини заборгованості відповідачем суду не надано.

Доводи апелянта (відповідача) щодо фактичного припинення правовідносин за Договором та відсутності правових підстав для нарахування орендної плати за період з травня по листопад 2016, адже з травня 2016 орендоване майно - волокна в волоконно-оптичному кабелі відповідачем не використовувалось й все обладнання, яке забезпечувало передання даних, вже було демонтоване, не заслуговують на увагу.

Так, на підставі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.ч.1,4 ст.188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п.п. 10.2, 10.3 Договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом двадцяти днів з дати їх подання до розгляду іншою стороною. За ініціативою однієї із сторін цей договір може бути розірвано за рішенням господарського суду у випадках, передбачених Договором.

У разі припинення Договору на підставі п. 2.5 об'єкт оренди повертається орендарем орендодавцю. Орендар повертає об'єкт оренди орендодавцю в аналогічному порядку, встановленому при передачі об'єкта оренди орендарю цим договором. Об'єкт оренди вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

В свою чергу, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України на підтвердження розірвання Договору за згодою сторін (угоди про розірвання) та повернення об'єкту оренди згідно акту приймання-передачі об'єкту оренди, як це передбачено умовами Договору, як не надано й доказів направлення такого акту позивачу.

Надані відповідачем (апелянтом) копії актів приймання-передачі обладнання правомірно не прийняті місцевим господарським судом до уваги, адже акти складені щодо майна, яке не є об'єктом оренди, та підписані з особами, які не є орендодавцями за Договором, а тому не можуть свідчити про повернення та невикористання об'єкту оренди, переданого відповідачу згідно Договору оренди та Додаткової угоди № 1 до нього на підставі актів приймання-передачі, й відповідно не свідчить про фактичне припинення правовідносин за Договором.

З приводу посилань відповідача (апелянта) на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 у справі № 910/211/17, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017, яким було розірвано Договір, слід зазначити, що згадане рішення не впливає на предмет спору у даній справі, адже відповідно до ч.5 ст.188 ГК України договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду, а у даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати за період з травня по листопад 2016, тобто за період, коли Договір діяв і не був розірваним в судовому порядку.

За таких обставин, нарахування орендної плати за цей період є вірним, за відсутності сплати відповідачем орендної плати в повному обсязі у нього виникла заборгованість перед позивачем, строк оплати якої на момент звернення позивача з даним позовом до суду настав.

З огляду на наведене та те, що матеріалами справи підтверджується факт передачі об'єкта в оренду ПрАТ «Фарлеп-Інвест» як правонаступнику Акціонерного товариства закритого типу «Укомлайн», користування ним об'єктом оренди у спірний період та правомірне нарахування позивачем орендної плати за період з травня по листопад 2016, коли договір діяв і не був розірваний в судовому порядку, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 3 283 735,72 грн. заборгованості з оплати орендної плати, які доведені позивачем належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім цього, за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 08.06.2016 по 20.12.2016 позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 244 261,55 грн. пені, 142 716,22 грн. інфляційних та 26 158,80 грн. 3% річних.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються на підставі ч. 6 ст. 231 ГК України у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів пеню за прострочення платежу в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується з орендаря на користь орендодавця з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, апеляційний суд встановив, що позивачем не враховано положень ч. 6 ст. 232 ГК України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Зокрема, оскільки останнім днем належного виконання відповідачем зобов'язання з оплати орендної плати за травень 2016 (п. 3.4 Договору) є 07.06.2016, пеня підлягає нарахуванню протягом 6 місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, тобто з 08.06.2016 по 07.12.2016 включно.

З огляду на приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України позивачем невірно визначено останній день належного виконання грошового зобов'язань зі сплати орендної плати за серпень, вересень, жовтень та листопад 2016, оскільки не враховано, що 06.08.2016, 10.09.2016, 08.10.2016 та 05.11.2016 були вихідними днями.

Здійснивши власний розрахунок пені, враховуючи дати отримання рахунків відповідачем, суд першої інстанції вірно встановив, що сума пені за прострочення сплати орендної плати за період з травня по листопад 2016 складає 250 714,74 грн., з яких:

3 478,36 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за травень 2016, нарахована за період з 08.06.2016 по 14.06.2016 з урахуванням часткової оплати на суму 3 158,72 грн. згідно платіжного доручення №630568 від 14.06.2016;

493,80 грн. пеня за прострочення оплати 502 031,39 грн. за травень 2016, нарахована за 15.06.2016 з урахуванням часткової оплати на суму 249 436,33 грн. згідно платіжного доручення №630776 від 15.06.2016;

37 061,08 грн. пеня за прострочення оплати 252 595,06 грн. за травень 2016, нарахована за період з 16.06.2016 по 07.12.2016 (з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України);

66 061,20 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за червень 2016, нарахована за період з 14.07.2016 по 20.12.2016;

54 521,88 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за липень 2016, нарахована за період з 09.08.2016 по 20.12.2016;

39 545,62 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за серпень 2016, нарахована за період з 13.09.2016 по 20.12.2016;

27 909,68 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за вересень 2016, нарахована за період з 11.10.2016 по 20.12.2016;

16 618,82 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за жовтень 2016, нарахована за період з 08.11.2016 по 20.12.2016;

5 024,30 грн. пеня за прострочення оплати 505 190,11 грн. за листопад 2016, нарахована за період з 08.12.2016 по 20.12.2016.

Виходячи з того, що позивачем заявлено до стягнення 244 261,55 грн. пені, заяв про збільшення розміру позовних вимог ним не подавалось, а господарський суд позбавлений права самостійно виходити за межі позовних вимог, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у заявленій до стягнення сумі - 244 261,55 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми 3% річних, судом встановлено, що позивачем не враховано, що в 2016 році було 366 днів й помилково включено до періодів прострочення дати здійснення часткових оплат.

За перерахунком суду, з врахуванням дати отримання рахунків відповідачем та визначену позивачем кінцеву дату періоду прострочення, сума 3% річних за прострочення сплати орендної плати за період з травня по листопад 2016 складає 25 735,44 грн., з яких:

248,45 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за травень 2016, нараховані за період з 08.06.2016 по 13.06.2016 з урахуванням часткової оплати на суму 3 158,72 грн. згідно платіжного доручення №630568 від 14.06.2016;

41,15 грн. 3% річних за прострочення оплати 502 031,39 грн. за травень 2016, нараховані за 14.06.2016 з урахуванням часткової оплати на суму 249 436,33 грн. згідно платіжного доручення №630776 від 15.06.2016;

3 913,15 грн. 3% річних за прострочення оплати 252 595,06 грн. за травень 2016, нараховані за період з 15.06.2016 по 20.12.2016;

6 625,44 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за червень 2016, нараховані за період з 14.07.2016 по 20.12.2016;

5 548,81 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за липень 2016, нараховані за період з 09.08.2016 по 20.12.2016;

4 099,49 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за серпень 2016, нараховані за період з 13.09.2016 по 20.12.2016;

2 940,04 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за вересень 2016, нараховані за період з 11.10.2016 по 20.12.2016;

1 780,59 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за жовтень 2016, нараховані за період з 08.11.2016 по 20.12.2016;

538,32 грн. 3% річних за прострочення оплати 505 190,11 грн. за листопад 2016, нараховані за період з 08.12.2016 по 20.12.2016.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню в розмірі 25 735,44 грн., відповідно в іншій частині вимог про стягнення 423,36 грн. 3% річних (26 158, 80 грн. - 25 735, 44 грн.) слід відмовити.

При здійсненні перерахунку заявленої до стягнення суми інфляційних втрат, судом першої інстанції вірно встановлено, що сума інфляційних за період з червня по грудень 2016 є більшою, ніж нарахована позивачем сума, в зв'язку з чим враховуючи межі позовних вимог, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявленій до стягнення сумі - 142 716,22 грн.

Доводи апелянта (відповідача) з приводу порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Фарлеп-Інвест» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2017 у справі № 910/23875/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/23875/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук