ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.08.2017 р. Справа № 914/1162/17

За позовом:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Альцест-Львів», м. Львів
про:визнання недійсною додаткової угоди №01/04-16 від 12.04.2016р. про зміну вартості оренди приміщення до договору оренди №02/04-12 від 02.04.2012р.
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_2 - представник (довіреність від 07.06.2017р.)
від відповідача:не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

09.06.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альцест-Львів» про визнання недійсною додаткової угоди №01/04-16 від 12.04.2016р. про зміну вартості оренди приміщення до договору оренди №02/04-12 від 02.04.2012р.

Ухвалою суду від 12.06.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 26.06.2017р. В судовому засіданні 26.06.2017р. суд оголосив перерву до 03.08.2017р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, через канцелярію суду подав заяву про відмову від позову від 01.08.2017р., відповідно до якої просить суд прийняти відмову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від позову та припинити провадження у справі.

Представник відповідача у судове засідання 03.08.2017р. не з'явився, причин неприбуття не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд

ВСТАНОВИВ:

02.04.2012р. між ТОВ «Альцест-Львів» (Орендодавцем) та ФОП ОСОБА_1 (Орендарем) укладено договір оренди №02/04-12 (надалі - Договір), за умовами якого орендодавцем було передано орендарю за плату на певний строк у користування частину нежитлових приміщень цілісного майнового комплексу для здійснення господарської діяльності, а саме нежитлові приміщення загальною площею 292,9 кв.м., розташовані у цокольному поверсі будівлі у приміщенні магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п. 4.1. Договору, договір вступає в дію з дати його укладення повноважними представниками обох сторін і діє до 31.03.2015р. включно, але в будь - якому випадку до повного здійснення розрахунків, що мають місце на підставі даного договору. Кразі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди за 1 (один) місяць до дати закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на 2 (два) роки на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Як зазначає у позовній заяві позивач, оскільки після закінчення строку дії Договору орендар продовжував користуватися приміщенням, а орендодавець не заперечував проти продовження дії Договору, такий вважається поновлений на строк, який був раніше встановлений, а саме на 2 роки 11 місяців 29 днів, (до 30.03.2018р.). Разом з тим, 12.04.2016р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №01/04-16 про зміну вартості оренди приміщення до договору оренди №02/04-12 від 02.04.2012р., на підставі якої, зокрема, п. 4.1. Договору викладено в новій редакції: Договір вступає в дію з дати його укладення повноважними представниками обох сторін і діє з 01 травня 2016 до 01 травня 2017 року включно, але в будь - якому випадку до повного здійснення розрахунків, що мають місце на підставі даного Договору.

Вважаючи, що Додаткова угода №01/04-16 про зміну вартості оренди приміщення до договору оренди №02/04-12 від 02.04.2012р. укладена всупереч положенням ст. 654, ч. 2 ст. 793 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про іпотеку», зокрема, не була нотаріально посвідчена та укладена без згоди іпотекодержателя об'єкта оренди - ТОВ «ЕсендЕр Індустріверкцойге ГмбХ», позивач звернувся до суду з позовом про визнання такої додаткової угоди недійсною.

Приписами ч. 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, відмовитись від позову.

Статтею 78 ГПК України визначено, що позивач до прийняття рішення у справі має право відмовитись від позову, про що зазначає в адресованій господарському суду письмовій заяві.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Так, ч. 2 ст. 80 ГПК України встановлено, що у випадку припинення провадження у справі, згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України, повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про відмову від позову, перевіривши його повноваження на відмову від позову (викладені у наявній в матеріалах справи довіреності від 07.06.2017р. б/н) вважає, що його процесуальні дії не суперечать закону, не порушує прав третіх осіб, а тому суд приймає відмову від позову та вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від позову, витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються на нього.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 22, 29, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альцест-Львів» про визнання недійсною додаткової угоди №01/04-16 від 12.04.2016р. про зміну вартості оренди приміщення до договору оренди №02/04-12 від 02.04.2012р. - припинити.

Суддя Крупник Р.В.