ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" липня 2017 р. Справа №925/1586/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Кадусі Н.В., за участю представників сторін: скаржника (стягувача) ОСОБА_1 за довіреністю, боржника не зявились, органу ДВС не зявились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку» на дії Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку» до субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення 9 776 грн. 62 коп.,

ВСТАНОВИВ:

21.09.2017 року стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку» (далі - скаржник), в порядку ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1212 ГПК України, звернувся в господарський суд Черкаської області зі скаргою, в якій просив суд визнати протиправними дії Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області по поверненню без прийняття до виконання наказу господарського суду Черкаської області від 07.03.2017 року у справі № 925/1586/16.

Скарга вмотивована порушенням державним виконавцем відділу ДВС при вчиненні оскаржених дій норми п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», прав і законних інтересів боржника, що виразилось у протиправному поверненні виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою суду від 23.06.2017 року скаргу у справі № 925/1686/16 прийнято до провадження суддею Грачовим В.М. та призначено її до розгляду.

Скаржник в особі свого представника в засіданні суду вимоги скарги з підстав, викладених в ній, підтримала і просила суд задовольнити повністю.

Боржник і відділ ДВС явку своїх представників у судове засідання без поважних причин не забезпечили, що не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, справи та оцінивши їх у сукупності, суд скаргу задовольняє повністю з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 26.01.2017 року у справі № 925/1586/16 повністю задоволено позов, стягнуто з субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку» 4601 грн. 92 коп. заборгованості, 3435 грн. 98 коп. пені, 1503 грн. 64 коп. інфляційних втрат, 235 грн. 3% річних та 1378 грн. судових витрат.

07.03.2017 року господарським судом Черкаської області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 26.01.2017 року у справі № 925/1586/16 щодо стягнення боргу і судових витрат, накази направлено стягувачу товариству з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку».

25.05.2017 року стягувач товариство з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку» звернувся до Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з заявою про примусове виконання судового рішення, до заяви додав оригінал наказу від 07.03.2017 року про примусове виконання рішення господарського суду Черкаської області від 26.01.2017 року у справі № 925/1586/16 і платіжне доручення про сплату авансового внеску.

31.05.2017 року державним виконавцем Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_3 направлено стягувачу (скаржнику) повідомлення про повернення, на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчого документа - наказу господарського суду Черкаської області від 07.03.2017 року у справі № 925/1586/16, стягувачу без прийняття до виконання. Повідомлення державним виконавцем мотивоване тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим чинним законодавством, а саме не вказано дати народження боржника.

Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що спірні правовідносини сторін перебувають у сфері регулювання Закону України «Про виконавче провадження», Господарського процесуального кодексу України, Конституції України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що:

виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ч. 1 ст. 1);

виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч. 1, ч. 2 п. 1 ст. 18);

рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (ч. 1 ст. 74).

Статтею 4 названого Закону визначено вимоги до виконавчого документа. Згідно з пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 4 названого Закону, у виконавчому документі, зокрема, зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності). Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 4 цього Закону, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Головним змістовним навантаження статті 1 ГПК України є визначення переліку осіб, які мають право звертатися до господарських судів. Відповідно до ч. 1 цієї статті ГПК України, одним із субєктів звернення до господарського суду є громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 55 ГК України, суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність. Суб'єктами господарювання є господарські організації і громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно зі ст. 42 ГК підприємництво є видом господарської діяльності. Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Порядок набуття громадянами статусу суб'єкта підприємницької діяльності встановлено Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Громадяни набувають статусу суб'єкта підприємницької діяльності шляхом державної реєстрації. Відповідно до ст. 4 цього Закону державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - це засвідчення факту створення або припинення юридичної особи, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, а також вчинення інших реєстраційних дій, які передбачені цим Законом, шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру. Порядок проведення державної реєстрації юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців включає, зокрема: перевірку комплектності документів, які подаються державному реєстратору, та повноти відомостей, що вказані в реєстраційній картці; перевірку документів, які подаються державному реєстратору, на відсутність підстав для відмови у проведенні державної реєстрації; внесення відомостей про юридичну особу або фізичну особу - підприємця до Єдиного державного реєстру; оформлення і видачу виписки з Єдиного державного реєстру.

Документом, що підтверджує набуття громадянами статусу суб'єкта підприємницької діяльності, є виписка з Єдиного державного реєстру.

Статтею 51 ЦК України визначено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачу, боржнику, прокурору та органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю. Ухвала може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку.

При вирішенні скарги суд також керується розясненнями Пленуму Вищого господарського суду України, зокрема п. 9.13. його постанови від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», згідно з якими за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З огляду на норми ст.ст. 42, 55 ГК України, ст. 51 ЦК України, ст.ст. 1, 21, 117 ч. 1 ГПК України, ст.ст. 1, 4 Закону України «Про виконавче провадження», виданий господарським судом виконавчий документ - наказ господарського суду Черкаської області від 07.03.2017 року у справі № 925/1586/16 відповідає вимогам ч. 1 ст. 117 ГПК України, п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відтак його повернення стягувачу без прийняття до виконання державним виконавцем органу державної виконавчої служби вчинено всупереч вимогам п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а його діє є незаконними.

З урахуванням встановлених обставин справи та вищенаведених норм законодавства суд визнає доводи скаржника правомірними, тому вимогу скарги визнає обґрунтованою і задовольняє.

Керуючись ст. 86, ст. 1212 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Українська спілка соціального розвитку» від 21.09.2017 року вх. № 13293 задовольнити повністю.

Визнати незаконними дії Смілянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області по поверненню без прийняття до виконання наказу господарського суду Черкаської області від 07.03.2017 року у справі № 925/1586/16.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Суддя В.М. Грачов