РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"08" серпня 2017 р. Справа № 906/405/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Філіпова Т.Л. ,

суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 27.10.2016р.);

відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Державного підприєм-ства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» на рішення господарського суду Житомирської області від 30.05.2017р. у справі №906/405/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі

регіональної філії «Одеська залізниця» м.Одеса

до Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське

господарство» с.Майстрів Новоград-Волинського району Житомирської області

про стягнення 51 800 грн. штрафу,-

Представнику розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК України. Клопо-тання про здійснення технічної фіксації судового процесу заявлено не було. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 30.05.2017р. у справі №906/405/17 (суддя Тимошенко О.М.) частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Україн-ська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» (надалі в тексті Залізниця) до Дер-жавного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» (надалі в текс-ті Підприємство) про стягнення 51 800 грн. штрафу.(арк.справи 38-40).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст.ст.118, 122 Ста-туту Позивачем правомірно нараховано до сплати відповідачу штраф у сумі 51 800 грн., внаслідок невірного зазначення останнім в залізничних накладних реквізитів одержувача. Разом з тим, суд зменшив розмір штрафу до однієї перевізної плати, зважаючи на те, що Відповідач є державним підприємством, допущена ним помилка не завдала збитків Позивачу, а розмір штрафу є досить ве-ликим та необєктивним відносно допущеної помилки.(арк.справи 39).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 30.05.2017р. у даній справі та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.(арк.справи 46-48).

Скаржник зазначає, що судом неповно зясовано обставини справи, а рішення прийнято з по-рушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції помил-ково не врахував, що вантаж був поставлений вчасно, а позивач жодним чином не довів яких збит-ків зазнав та не обґрунтовує, що саме порушив Відповідач.(арк.справи 47-48).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.06.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання.(арк.справи 44).

На адресу суду 31.07.2017р. надійшов відзив Позивача на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає її мотиви безпідставними та необґрунтованими.(арк.справи 57-59).

У звязку із перебуванням у щорічній відпустці судді Розізнаної І.В. на підставі розпоряд-ження керівника апарату від 07.08.2017р. автоматизованою системою документообігу суду проведе-но автоматичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Філіпова Т.Л., суддя Олексюк Г.Є. Колегія у даному складі 08.08.2017р. прийняла до провад-ження апеляційну скаргу Відповідача.(арк.справи 61-63).

В судовому засіданні апеляційної інстанції 08.08.2017р. представник Позивача заперечив про-ти доводів та вимог апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Відповідач не забезпечив явку свого представника у призначене на 08.08.2017р. судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги був повідомлений у встановленому порядку.(арк.справи 55). Разом з тим, колегія суддів зазначає, що явка представників не визнавалася обовязковою (арк.спра-ви 44), а матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як свідчать матеріали справи, 17 грудня 2016р. зі станції Новоград-Волинський Південно-за-хідної залізниці ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» згідно залізнич-ної накладної №33771726 відправило вагон №67161968 з вантажем «деревина паливна для техноло-гічних потреб», станція призначення Жовтнева Одеської залізниці, одержувач ДП «Спеціалізований морський порт» «Октябрьск» для ТзОВ «Югекотоп» м.Миколаїв, вул.Чкалова, 20/8.(арк.справи 9).

Матеріалами справи стверджено, що після прибуття на станцію призначення Жовтнева Оде-ської залізниці 24.12.2016р. вагон був затриманий з причин підтвердження адреси вантажоодержу-вача в залізничній накладної №33771726, про що 24.12.2016р. складено акт загальної форми №8580 та відображено накопичувальній картці №27122847.(арк.справи 10, 13).

У відповідь на телеграму №94 від 24.12.2016р. станції Жовтнева про уточнення адреси одер-жувача станція відправлення Новоград-Волинський-1 Південно-західної залізниці 26.12.2016р. пові-домила, що вірно вважати адресу: м.Миколаїв, а/с 170.(арк.справи 12).

Станцією Жовтнева складено Акт загальної форми №41 від 26.12.2016р., в якому зафіксовано допущену в перевізних документах помилку щодо адреси вантажоотримувача та у звязку з цим на ДП «Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство» накладено 51 800 грн. штрафу в розмірі пятикратної провізної плати.(арк.справи 11).

З позовної заяви вбачається, що за неправильне зазначення у накладній №33771726 відомос-тей вантажоодержувача регіональна філія «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на під-ставі статтей 118, 122 Статуту залізниці України нарахувала штраф ДП «Новоград-Волинське досвід-не лісомисливське господарство» в сумі 51 800 грн.(арк.справи 8).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга безпідставна і не підлягає задо-воленню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Господарські зобовязання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених за-коном, але таких, які йому не суперечать.

Оскільки сторони спірних правовідносин є субєктами господарювання, то зобовязання, що виникли між ними суд першої інстанції вірно визначив як господарські договірні у сфері переве-зення вантажу залізничним транспортом.

Господарські договори між субєктами господарювання укладаються за правилами встанов-леними Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ст.ст. 173, 179 ГК України).

Згідно з ч.5 ст.306 ГК України, загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, Радіоак-тивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими акта-ми.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезен-ня вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамен-та тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобовязані забезпечувати вантажовід-правників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів гос-подарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними ста-тутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналеж-не виконання договірних зобовязань.(ст.307 ГК України).

Аналогічні положення містить і ст.908 ЦК України.

Предметом даного спору є стягнення залізницею штрафу за неправильне зазначення у нак-ладній реквізитів вантажоотримувача.

Приписами ст.920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязань, що виплива-ють із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статута-ми). Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопору-шення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.(ч.1 ст.216 ГК України).

Згідно зі ст.3 Закону України «Про залізничний транспорт», законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів зако-нодавства України.

Статут залізниць України (надалі Статут залізниць) затверджено постановою Кабінету Мі-ністрів України від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць чинний із змінами і доповненнями.

Стаття 5 Статуту залізниць відносить до компетенції Міністерства транспорту України затвер-дження нормативних документів на підставі цього Статуту, які є обовязковими для всіх юридич-них і фізичних осіб на території України.

Накладна, згідно ст.6 Статуту залізниць основний перевізний документ встановленої фор-ми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення ван-тажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. На-кладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція приз-начення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Згідно з ст.24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній. А статтею 122 Статуту залізниць установлено відповідальність вантажовідправника у вигляді штрафу за неправильне зазначення в накладній, зокрема, адресу одержувача вантажу.

Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. затверджено Правила оформлення перевізних документів. Наказом Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011р. №138 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів» внесено зміни до Правил оформ-лення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та викладено їх в новій редакції.

Так, згідно п.1.2 Правил, оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міні-стерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (надалі Правила), накладна є обовязковою двосто-ронньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави ван-тажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за переве-зення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де ви-дається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Виникнення між сторонами у даній справі господарських договірних відносин у сфері пере-везення вантажу залізничним транспортом стверджується перевізним докуменом накладною від 12.12.2016р. №33771726. Як вірно встановив місцевий господарський суд, накладна як основний пе-ревізний документ повинна відповідати вимогам, встановленим Правилами оформлення перевізних документів.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, на кожне відправлення ван-тажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі предяв-лення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, зареєс-трованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001р. за №798/5989).

Обовязок відправника зазначати у накладній відповідні реквізити, в т.ч. адресу одержувача, встановлено п.п. 2.1, 2.3 Правил оформлення перевізних документів. Вантажовідправником запов-нюється, зокрема, графа накладної «одержувач», де вказується відомості щодо одержувача: найме-нування (прізвище, імя та по батькові), код за Єдиним державним реєстром підприємств та органі-зацій України (ЄДРПОУ), або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прий-няття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), поштова адреса (наз-ва міста або населеного пункту, району, вулиці та номер будинку, замість повної адреси може бути вказано номер абонентської поштової скриньки). За можливості вказуються номер телефону, факсу, адреса електронної пошти. У графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представ-ник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправи-льне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі ст.118 Статуту залізниць України. При цьо-му, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвід-чується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт (п.5.5 Правил оформлення перевізних документів).

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержу-вачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Аналогічну норму містить ст.129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, складеними станціями залізниць. За правилами цієї статті комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у тран-спортних документах. Вищевказаною статтею передбачено, що порядок складання комерційних ак-тів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені на-казом Міністерства транспорту України від 28.05.2002р. №334.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, Ак-том загальної форми №41 від 26.12.2016р. встановлено факт зазначення невірних реквізитів отри-мувача, зазначені у залізничних накладних. Вказаний акт складений у відповідності до вимог Пра-вил складання актів.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання Скаржника, що вантаж прибув вчасно, оскіль-ки вказане спростовується нормами Статуту залізниць, згідно з якими накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі ст.24 Статуту залізниць і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, не-точності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача є відправник вантажу.(п.6.3 Розяснення).

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначе-ному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення госпо-дарського спору.(32 ГПК України).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо необхідності зменшен-ня розміру штрафу, який підлягає стягненню з Відповідача за невірне зазначення в перевізних доку-ментах адреси вантажоодержувача з пятикратної до однієї перевізної плати.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання, господарський суд повинен обєктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які зас-луговують на увагу, ступеню виконання зобовязання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобовязання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобовя-зання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки вин-ної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобовязання, негайне доб-ровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозвязку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передба-чає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме части-ною третьою статті 551 ЦК України і статтею 233 ГК України.

Такої правової позиції притримується і Вищий господарський суд України, що вбачається з п.3.17.4 постанови Пленуму від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Госпо-дарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу кон-кретної ситуації, тобто сукупності зясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Зважаючи на те, що Відповідач є державним підприємством, зазначена помилка не завдала збитків Позивачу розмір штрафу є надмірно великим та неадекватним покаранням за допущену по-милку.

Враховуючи викладене, з Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомис-ливське господарство» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на-лежить стягнути 10 360 грн. штрафу за невірне зазначення реквізитів оджержувача вантажу. В реш-ті позову необхідно відмовити.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків суду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобовязань Відпо-відача і вмотивованості висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи про-цесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнято-го у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Новоград-Волинське досвідне лісомислив-ське господарство» на рішення господарського суду Житомирської області від 30.05.2017р. у справі №906/405/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/405/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.