РІШЕННЯ

10 серпня 2017 рокуСправа № 921/443/17-г/6
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (вул. В.Чорновола, 1, м. Тернопіль, 46001)

до відповідача ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 13, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, 47501)

про cтягнення 6042,99 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах.

За участю від:

позивача ОСОБА_2

відповідача не з'явився

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації про cтягнення 6042,99 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах.

Вимоги позивача, мотивовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку по оплаті за надані позивачем телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, за грудень 2016 року.

Ухвалою суду від 21.07.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 10.08.2017.

Представник позивача в судовому засіданні 10.08.2017 заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Також, додатково звернула увагу на те, що розмір стягуваної суми підтверджується наданими суду Розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні 2016 року (форма №2 - пільга, яка затверджена Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007), які заповнюються позивачем на підставі наданих в електронному вигляді (у вигляді файлів) відповідачем даних. Окрім цього, зазначив, що позивач листом від 05.01.2017 за №06/2-11-1 надсилав відповідачу ОСОБА_3 звіряння, які не повернулись на його адресу без зазначення причин. Також підкреслив, що у відзиві на позов, відповідач проти самої суми заборгованості не заперечує.

01.08.2017 через канцелярію Господарського суду Тернопільської області, до матеріалів справи, від відповідача надійшов відзив №2332/01-10 від 26.07.2017, в якому він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у Законі України "Про державний бюджет на 2016 рік" відсутні видатки, субвенції на покриття відповідачем витрат, пов'язаних із наданням пільг на послуги зв'язку, внаслідок чого ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА не підписувались акти звірки з позивачем. Також, відповідач зазначає, що: позивачем безпідставно надавались телекомунікаційні послуги на пільгових умовах у 2016 році; додатки, що додаються до позовної заяви не підписані керівником управління та начальником персоніфікованого обліку управління, а лист Міністерства фінансів України від 31.08.2016 за №-16/24984 також підтверджує те, що Законом України "Про державний бюджет на 2016 рік" таку субвенцію не передбачено, отже надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Окрім цього, у своєму відзиві, відповідач посилається на укладення між сторонами у справі договору від 01.01.2010, відповідно до п.1.2. якого позивач зобов'язувався надавати пільги відповідно до затвердженого Державного бюджету на відповідний рік. А п. 2.2. цього договору вказує на те, що ОСОБА_1 забезпечує оплату вартості наданих пільг та субсидій відповідно до кошторисних призначень, передбачених бюджетом на відповідний рік. 25.01.2016 ОСОБА_1 надіслано лист №265/01-03 до ПАТ "Укртелеком" про те, що у зв'язку з відсутністю відповідних видатків, субвенцій, передбачених Законом України "Про державний бюджет України на 2016 рік" на покриття витрат, пов'язаних із наданням пільг на послуги зв'язку, ОСОБА_1 не будуть погоджуватися акти звірки та прийматись відповідні фінансові зобов'язання.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 10.08.2017 не забезпечив. 07.08.2017 від відповідача також надійшла заява від 02.08.2017 за №2412/01-10, в якій він просить суд розглянути справу без участі його представника.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Враховуючи перелічені положення, а також клопотання відповідача про можливість слухання справи без його участі, спір розглядається за відсутності представника ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА.

Учаснику судового процесу роз'яснено його процесуальні права та обов'язки згідно ст.ст. 20,22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Технічна фіксація (звукозапис) судового засідання, в порядку ст. 81-1 ГПК України, не здійснювалась, за відсутності відповідного клопотання учасника судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне:

Позивач у справі - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", в особі Тернопільської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах споживачам, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації", телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України.

Зокрема, пунктом 2 вищевказаної Постанови встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, згідно п. 3 Порядку № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг міста Бережани та Бережанського району Тернопільської області є ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (відповідач у справі), а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку №256, відшкодування витрат понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. При цьому, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у пятиденний строк здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (абз. 2 п.8 Порядку №256).

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2016 року Тернопільською філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" були надані послуги електрозв'язку на пільгових умовах населенню м. Бережани та Бережанського району Тернопільської області на суму 6042,99 грн.

Свідченням факту надання послуг електрозвязку Тернопільською філією ПАТ "Укртелеком" та фактичне споживання їх переліченими категоріями населення, у грудні 2016 року, слугують Розрахунки видатків, понесені ПАТ "Укртелеком" (форми №2 пільга, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 535 від 04.10.2007) на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг у грудні 2016 року, всього на суму 6042,99 грн.

Згідно п.10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга".

На виконання вищезазначених вимог позивач направляв відповідачу, для здійснення розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідний розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за формою "№2-пільга" за грудень 2016 року, що підтверджується супровідним листом від 05.01.2017 за №06/2-11-1, надісланим на адресу відповідача 10.01.2017 (фіскальний чек №3838 від 10.01.2017 та опис вкладення від 10.01.2017 у лист з оголошеною цінністю знаходяться в матеріалах справи).

При цьому суд зазначає, що за наведеним вище законодавством та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 № 117, ОСОБА_1 соціального захисту населення є не лише розпорядником бюджетних коштів, а й органом, що контролює відомості, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги.

У спірних правовідносинах орган державної влади не заперечує факту надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, не оспорює їхнього обсягу, підставності надання, правильності обчислення, тощо.

Натомість, заперечення відповідача щодо непідписання ним актів звірки ґрунтуються виключно на відсутності відповідного фінансування.

Всупереч положенням чинного законодавства, вартість даних послуг в сумі 6042,99 грн., понесених позивачем у грудні 2016 року, внаслідок надання телекомунікаційних послуг, відповідачем відшкодовані не були, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Норма ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України передбачає, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ст. 193 ГК України).

Норма ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України вказує, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вже зазначалось, відповідачем у відзиві не заперечено проти розміру суми, заявленої до відшкодування, але звернено увагу на відсутність механізму її відшкодування та відсутність для цього коштів.

Листом №31-09010-16-16/24984 від 31.08.2016 Міністерство Фінансів України повідомило ПАТ "Укртелеком", що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не передбачено субвенції з надання пільг окремим категоріям громадян з оплати послуг зв'язку, отже, надання вказаних пільг може бути здійснено місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Він відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення правопорушення (ч.2 ст. 218 ГК України).

ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської РДА, яке є розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг населення м. Бережани та Бережанського району Тернопільської області, зобов'язане було здійснювати відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання послуг зв'язку пільговим категоріям населення, які проживають на вищезазначеній території, за рахунок державних субвенцій.

При цьому, неналежне фінансування та відсутність механізму проведення такого розрахунку не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування вказаних вище витрат, понесених позивачем, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання шляхом примусового стягнення.

Зі змісту статті 617 Цивільного кодексу України вбачається, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного суду України від 15.05.2012 року по справі № 11/446, яка є обов'язковою для суду згідно ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_2 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18 жовтня 2005 року, яке згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

За таких обставин, ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 р. № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що ...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За таких обставин справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача 6042,99 грн. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та не спростовані відповідачем.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до змісту п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

З врахуванням вищенаведеної норми, судом критично оцінюються посилання відповідача на зміст та сам ніби-то укладений між сторонами договір від 01.01.2010. Про існування даного правочину зазначає відповідач в якості одного із спростувань щодо заявлених позовних вимог. Однак, згадуваного договору від 01.01.2010 як до відзиву на позов, так і окремо до матеріалів справи відповідачем не долучено. Дане обґрунтування не береться до уваги також у зв'язку з тим, що як вже зазначалось, між сторонами даного спору правовідносини склались виключно на підставі законів України і не залежать від їх волевиявлення.

У відповідності до ст.ст. 44,49 ГПК України сплачений позивачем судовий збір стягується з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 4-4 4, 12, 32-43, 44, 49,82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

1. Стягнути з ОСОБА_1 соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 13, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, код 03195524) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Тернопільської філії ПАТ "Укртелеком" (вул. В.Чорновола, 1, м. Тернопіль, код 01188052) - 6042 (шість тисяч сорок дві) грн. 99 коп. заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах, 1600 (одна тисяча шістсот) грн. сплаченого судового збору.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 15 серпня 2017 року.

Суддя І.П. Шумський