ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року Справа № 915/507/17

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi ОСОБА_1,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової А.О.,

представника позивача: ОСОБА_2, дов. №274/217/06/08 від 19.04.2017;

представника відповідача: ОСОБА_3 дов. від 07.09.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради

(54001, м.Миколаїв, вул.Інженерна, буд.1),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг

(54025, м.Миколаїв, пр.-т ОСОБА_4 (ОСОБА_4 України), буд.113),

про: стягнення заборгованості у розмірі 191900,00 грн., з яких: 121200,00 грн. пені та 70700,00 грн. штрафу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 121200,00 грн. пені та 70700,00 грн. штрафу за порушення умов Договору про закупівлю послуг за державні кошти №470 від 15.12.2016.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в порушення приписів чинного законодавства та умов Договору №470 від 15.12.2016, відповідач порушив строки поставки товару позивачу, що у відповідності до п.7.2 Договору та ч.2 с.231 ГК України стало підставою для нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, просить в позові відмовити, посилаючись на те, що відповідно до пункту 5.1 Договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється з моменту підписання Договору та має бути здійснена до 31.12.2016, а не протягом невизначеного періоду часу після припинення дії Договору. Пунктом 10.1 Договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором. Отже, строк дії Договору сторонами був чітко визначений, при цьому, сторони не узгоджували, що Договір в частині поставки діє до повного його виконання. Будь-яка вимога стосовно виконання Договору після закінчення строку його дії, за умов не внесення змін до Договору про його продовження є безпідставною. Відповідно до ч.1 ст.604 ЦК України, однією з підстав припинення зобов'язання є домовленість сторін, а відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов'язання припиняється на підставах встановлених договором. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч.7 ст.180 ГК України, закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. З огляду на вищезазначене штрафні санкції можуть стягуватися в судовому порядку лише за період дії Договору до моменту його припинення, тобто в межах чинного на той час Договору. До того ж умовами Договору не передбачений обов'язок відповідача сплачувати штрафні санкції після припинення дії Договору. Тому, нараховані позивачем штрафних санкцій за непоставку товару за межами дії Договору тобто за період з 01.01.2017 по 01.05.2017 не підлягають стягненню.

Під час розгляду справи, представники сторін підтримали доводи, викладені у позові та запереченнях проти позову.

У судовому засіданні 13.07.2017 судом оголошувалась перерва.

У судовому засіданні 28.08.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

15.12.2016 між ТОВ "ТЕХНОТОРГ" (продавець) та Адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради (покупець) було укладено договір №470 про закупівлю послуг за державні кошти, щодо поставки тракторів (надалі Договір №470).

Відповідно до умов вказаного договору продавець зобов'язувався з моменту підписання Договору №470 та до 31.12.2016 поставити покупцю товар зазначений в п.1.2 Договору, а покупець прийняти і оплатити його.

Тобто, поставка відповідачем товару мала відбутись в строк до 30.12.2016 включно.

Пунктом 10.1 Договору №490 сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно п.7.2 Договору №470, у разі невиконання або несвоєчасного/неякісного виконання стороною договору зобов'язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні договору штрафні санкції передбачені частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

В обумовлений сторонами строк відповідач товар не поставив, що стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з останнього штрафних санкцій, обумовлених ч.2 ст.231 ГК України.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Позивачем штраф нарахований у сумі 70700,0 грн. (1010000,0 грн. (вартість товару) х 7%); пеня нарахована за період з 01.01.2017 по 01.05.2017 (120 днів) та становить 1010,0 грн. на день (1010000,0 грн. (вартість товару) х 0,1%). Загальна сума пені за весь період прострочення становить 121200,0 грн. (1010,0 грн. х 120).

Відповідно до ч.7 ст.180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Відповідно до п.1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Як вбачається з умов укладеного між сторонами Договору №490 (п.10.1), як граничний термін поставки товару, так і строк дії договору визначений однією датою -30.12.2016. Тобто, з 31.12.2017 строк дії договору закінчився.

Більше того, сторони передбачили, що лише для виконання зобовязань за договором покупця - договір діє до повного здійснення ним розрахунків. Стосовно зобовязань продавця, Договорі №490 таких застережень не містить.

Відповідно до ч.7 ст.180 ГК України, строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Частиною 1 статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Однак, у даному випадку порушення зобовязання з боку продавця товару відбулося поза межами дії договору, оскільки простроченим зобовязання з поставки товару слід вважати з 31.12.2017, і саме з цієї дати строк дії договір закінчився.

За вказаних обставин, підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за порушення господарського зобовязання, відсутні.

Враховуючи викладене, з задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати слід покласти на позивача

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського процесуального кодексу України, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.84 ГПК України

та підписано суддею 02 серпня 2017 року.

Суддя М.В.Мавродієва