ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 серпня 2017 року Справа № 904/1324/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб "Комінметінвест"
на ухвалу від та на постанову відГосподарського суду Дніпропетровської області 16.11.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду 12.12.2016
у справі Господарського суду№ 904/1324/15 Дніпропетровської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Форум" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ларченко Ірини Миколаївни
доПублічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб "Комінметінвест"
про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб "Комінметінвест" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно із ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб "Комінметінвест", Вищий господарський суд України встановив, що подану касаційну скаргу підписав ліквідатор ОСОБА_6, при цьому скаржником не надано доказів на підтвердження повноважень останнього. Відсутні такі відомості і в матеріалах справи.

З огляду на зазначене, Вищий господарський суд України не може дійти висновку, що касаційну скаргу підписано повноважною особою.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб "Комінметінвест" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15 підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Одночасно, скаржник звернувся з клопотанням про відновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення, обґрунтовуючи його тим, що про ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15 дізнався лише 15.05.2017 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Вищий господарський суд України, розглянувши матеріали касаційної скарги, не вбачає підстав для відновлення скаржникові пропущеного строку на оскарження судових рішень, оскільки причини, зазначені в клопотанні, не визнаються поважними, з огляду на наступне.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України".

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Статтею 110 ГПК України встановлено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Відповідно до частини третьої ст. 105 ГПК України постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Як вбачається із матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізованим підприємством по оцинкуванню труб "Комінметінвест" касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15 подано 17.05.2017 (через 5 місяців з дня її прийняття).

Згідно із ст. 53 ГПК України за заявою сторони, прокурора чи зі своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з наявністю саме поважних причин його пропуску; поважними причинами його пропуску визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до приписів статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

У клопотанні про відновлення строку на подання касаційної скарги скаржником зазначено, що про ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15 Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб "Комінметінвест" дізналося лише 15.05.2017 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Разом з тим, колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитись із доводами, викладеними в клопотанні скаржника, з огляду на те, що у матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 3 а. с. 157, 222), які свідчать про те, що 07.12.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізованим підприємством по оцинкуванню труб "Комінметінвест" було отримано ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.12.2016 про прийняття до розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016, а 28.12.2016 ним отримано постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15, що спростовує доводи скаржника про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб "Комінметінвест" про ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15 дізналося лише 15.05.2017 з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Отже, наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не свідчать про відсутність об'єктивної можливості для оскарження постанови апеляційного господарського суду у інший (адекватний) строк. Тому у задоволенні клопотання про відновлення строку слід відмовити.

Наведене є підставою, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Керуючись ст. 86, п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю Спеціалізованому підприємству по оцинкуванню труб "Комінметінвест" в поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень.

2. Не приймати до розгляду та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю Спеціалізованому підприємству по оцинкуванню труб "Комінметінвест" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.2016 та на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.12.2016 у справі № 904/1324/15.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
В.І. КАРТЕРЕ