РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Справа № 924/379/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Левчук І.О.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність №01-19-147 від 03 липня 2017 року); ОСОБА_2 (довіреність №01-19-146 від 03 липня 2017 року);

відповідача: ОСОБА_3 (довіреність №02-15-1689 від 27 листопада 2015 року)

Підприємства "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області: ОСОБА_4 (довіреність №7 від 13 лютого 2017 року)

інших третіх осіб: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу позивача - Федерації профспілок Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 15 червня 2017 року у справі №924/379/17 (суддя Олійник Ю.П.)

за позовом Федерації профспілок Хмельницької області

до Хмельницької міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Підприємство "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Колективне підприємство "Їдальня 33", Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області

про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії Хмельницької міської ради від 22.03.2017р. №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000 №223-А"

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області (суддя Олійник Ю.П.) від 15 червня 2017 року у справі №924/379/17 було відмовлено у позові Федерації профспілок Хмельницької області (надалі позивач) до Хмельницької міської ради (надалі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії Хмельницької міської ради від 22 березня 2017 року №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Підприємство "Навчально культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Колективне підприємство "Їдальня №33", Виконавчий комітет Хмельницької міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що позивачем всупереч статті 33 ГПК України не доведено порушеного права або охоронюваного законом інтересу, не доведено невідповідність спірного рішення вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, що є обов'язковою умовою визнання акта недійсним.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач Федерація профспілок Хмельницької області звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 15 червня 2017 року по справі №924/379/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права, а також на необґрунтованість оскаржуваного рішення. Зокрема, апелянт зазначає, що об'єкт зареєстрований за Федерацією профспілок Хмельницької області Хмельницьким БТІ на підставі свідоцтва про право власності про що свідчить запис в реєстровій книзі за №729, органом реєстрації проігноровано дану вимогу і проведено реєстрацію права власності за Хмельницькою міською радою і видано свідоцтва від 28 січня 2015 року, тобто після скасування рішень судів на підставі яких було прийнято рішення сесії від 30 квітня 2014 року №14. Таким чином, реєстрація права власності на спірну будівлю була проведена у відповідності до діючого на той час законодавства, але суд безпідставно зробив висновок про те, що не приймаються доводи позивача з посиланням на те, що його право власності на спірне приміщення не підлягало державній реєстрації в силу частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки останньою нормою передбачено визнання дійсними права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом. Оформлення права власності на спірне майно за Федерацією профспілок області було проведено виконкомом Хмельницької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 29 грудня 1998 року №777 "Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", в якому зазначено, що на підставі статті 30 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб" затвердженої наказом державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26 червня 1998 року №121 "Рішення про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна приймає виконавчий комітет Ради". Пунктом 2 рішення №777 доручено БТІ здійснювати підготовку матеріалів і проектів рішень виконкому про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, а пунктом 3 доручено начальнику управління ЖКГ виготовлені БТІ свідоцтва про право власності підписувати і завіряти печаткою. В пунктів 4 зазначено, що видане свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна підлягає обов'язковій державній реєстрації в Хмельницькому БТІ. Дане рішення виконавчого комітету міської ради не суперечило діючому на той час законодавству, що регулює реєстрацію права власності. Наведене спростовує твердження відповідача щодо перевищення повноважень виконкому при видачі свідоцтва на право власності від 23 березня 2000 року №223-А Федерації профспілок області. Для належного обґрунтування свого рішення, в тому числі і дати виникнення права власності, Хмельницькій міській раді необхідно було б подати складений акт передачі до комунальної власності державного майна, в тому числі спірного приміщення по вул.Соборній, 55. Крім того, передача індивідуально визначеного майна між підприємствами, установами, організаціями державної і комунальної форми власності має відбуватись на підставі відповідних актів з подальшим прийняттям його на бухгалтерський облік. Рішення виконкому від 23 березня 2000 року №223-А прийняте у відповідності до статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування", Інструкції затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09 червня 1998 року №121 і підстав для його скасування не вбачається. Отже, при прийнятті рішення суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду є недоведеними і не відповідають обставинам справи, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 04 липня 2017 року у справі №924/379/17 було прийнято до провадження апеляційну скаргу позивача та призначено дату судового засідання на 26 липня 2017 року.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Підприємства "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області надійшов відзив №30 від 11 липня 2017 року на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що заявник вважає, що рішення суду першої інстанції винесено всупереч вимогам чинного законодавства України, без повного з'ясування всіх обставин справи, без врахування всіх матеріалів справи та доказів, внаслідок чого підлягає скасуванню. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суди всіх інстанцій дали остаточну правову оцінку питанню скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" від 23 березня 2000 року №223-А, а саме відмовили у задоволенні позовної вимоги про його скасування. Рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" від 23 березня 2000 року №223-А було виконано шляхом реєстрації та видачі Федерації профспілок Хмельницької області свідоцтва про право власності на гуртожиток з їдальнею на 140 місць. Фактично, рішенням "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А" №25 від 22 березня 2017 року Хмельницька міська рада всупереч законодавству та рішенням судів намагається позбавити Федерацію профспілок Хмельницької області права власності на майно.

Від відповідача Хмельницької міської ради надійшов відзив №02-14-2119 від 10 липня 2017 року на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що Хмельницькою міською радою, як представником власника комунального майна, було встановлено перевищення повноважень її виконавчим комітетом під час прийняття рішення від 23 березня 2000 року №223-А, внаслідок якого відбулося відчуження майна територіальної громади міста Хмельницького. Тому Хмельницька міська рада після спроби в судовому порядку захистити своє порушене право власності, в захисті якого їй було відмовлено постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року по справі №924/648/13 з огляду на сплив позовної давності, керуючись повноваженнями, наданими їй статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та фактами, встановленими судом щодо протиправності рішення виконкому, прийняла рішення про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А. Відповідач вважає, що посилання позивача на рішення Конституційного Суду України №1-9/2009 від 16 квітня 2009 року також є безпідставним, оскільки вказаним рішенням лише передбачено, що орган, який прийняв рішення, не має права сам скасовувати своє рішення. В даному випадку рішення від 23 березня 2000 року №223-А було прийнято виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, а скасовано воно було Хмельницькою міською радою, тобто органом, який створив виконавчий комітет і якому він є підзвітний і підпорядкований.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Колективне підприємство "Їдальня №33" надійшов відзив №120 від 18 липня 2017 року на апеляційну скаргу, де зазначено, що враховуючи наявні матеріали справи №924/379/17, факти, встановлені чинними рішеннями господарських судів по справах №16/2/6/71-Н, №19/579, №924/648/13, №6/4/358 та те, що рішення господарського суду Хмельницької області від 15 червня 2017 року по даній справі прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, КП "Їдальня 33" вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, такою, що не підлягає задоволенню.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26 липня 2017 року у справі №924/379/17 було відкладено розгляд апеляційної скарги Федерації профспілок Хмельницької області на 09 серпня 2017 року.

09 серпня 2017 року від Федерації профспілок Хмельницької області надійшли додаткові пояснення у яких зазначено, що місцевим судом було неналежним чином застосовано норми статті 35 ГПК України. Твердження суду в оскаржуваному рішенні, що взяті лише з мотивувальної частини постанови рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року є порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки підставою скасування рішення виконкому є його скасування і визнання незаконним у резолютивній частині рішення, але не у мотивувальній. Вказаною постановою, суд застосував строки позовної давності, чим унеможливив скасування та визнання незаконним рішення виконкому та тим самим визначив його законним та таким, що не підлягає скасуванню. Крім того, господарський суд у своєму рішенні, не прийняв до уваги те, що рішенням Хмельницької міської ради №25 від 22 березня 2017 року прямо порушуються права позивача, оскільки дане рішення його прямо стосується бо впливає на його права і обов'язки у випадку скасування рішення Хмельницького виконавчого комітету від 23 березня 2000 року.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень та відзивів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно акту Державної приймальної комісії від 30 червня 1980 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30 червня 1980 року №149/Г, закінчене будівництво прибудови їдальні профкурсів в м.Хмельницькому по вул.К.Лібкнехта, 57 прийнято в експлуатацію.

На підставі Постанови Секретаріату Хмельницької обласної ради профспілок від 23 липня 1981 року (протокол №7) складено акт, за яким облпрофкурси передали, а Хмельницький трест їдалень прийняв приміщення їдальні з інвентарем. Наказом Міністерства торгівлі УРСР від 28 березня 1983 року Хмельницький трест їдалень ліквідовано та створено Хмельницьке міське об'єднання громадського харчування управління громадського харчування Хмельницького облвиконкому (з правами правонаступництва).

Рішенням Хмельницького облвиконкому №204 від 1989 року, міське об'єднання громадського харчування ліквідовано з передачею його функцій Хмельницькому виробничо-торгівельному об'єднанню громадського харчування, в склад якого входили всі заклади громадського харчування м.Хмельницького та області, підпорядковані Міністерству торгівлі УРСР, в тому числі відомчі (на заводах, фабриках, в державних установах, навчальних закладах, школах, в організаціях), в тому числі і спірне приміщення їдальні наказом Міністерства торгівлі УРСР від 21 листопада 1991 року за №99 "Про передачу державного майна, що перебуває у віданні Міністерства торгівлі України", передано відомчі заклади закритої мережі громадського харчування відповідним організаціям, а підприємства відкритої мережі громадського харчування передано у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади та відповідно до рішення Хмельницького облвиконкому №22 від 19 лютого 1992 року, обласне виробничо-торгівельне об'єднання громадського харчування ліквідовано.

Рішенням виконкому від 20 лютого 1992 року за №55 "Про організацію передачі державного майна в комунальну власність міста" (пункт 1) надано повноваження на прийняття для розпорядження в управління комунальною власністю міста відділам і управлінням міськвиконкому. Подальше розпорядження і користування комунальною власністю міста відділам і управлінням проводити з погодженням міськвиконкому згідно додатку №1. Відповідно до додатку № 1 до рішення №55 від 20 лютого 1992 року, до складу підприємств, розпорядження і управління якими здійснювалось відділами і управліннями міськвиконкому, відносились і підприємства громадського харчування та не торгівельної діяльності, що входять до складу обласного виробничо-торгівельного об'єднання громадського харчування.

01 вересня 1992 року Хмельницькою міською радою народних депутатів було прийнято розпорядження №207 "Про реєстрацію виробничо-торговельного підприємства громадського харчування їдальні № 33".

Розпорядженням Хмельницької міської ради народних депутатів №1014 від 03 грудня 1992 року зареєстровано організацію орендарів Хмельницького виробничо-торговельного підприємства їдальні №33.

Розпорядженням Хмельницької міської адміністрації №1500 від 08 червня 1994 року здійснено реєстрацію орендного підприємства "Виробничо-комерційна фірма їдальня №33". Приміщення їдальні було передано на баланс Орендного підприємства "Виробничо-комерційна фірма їдальня №33".

29 вересня 1994 року між Хмельницьким міськвиконкомом (продавець) та організацією орендарів Хмельницького виробничо-торгівельного підприємства громадського харчування їдальня № 33 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу, згідно з пунктом 1.1. якого об'єктом купівлі-продажу визначено державне майно цілісного майнового комплексу, здане в оренду організації орендарів Хмельницького виробничо-торгівельного підприємства громадського харчування їдальня №33, яке знаходиться на балансі орендного підприємства виробничо-комерційної фірми їдальні №33 і перебуває у комунальній власності Хмельницької міської ради народних депутатів.

29 грудня 1998 року виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення №777 "Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", в якому зазначено, що на підставі статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та "Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 26 червня 1998 року №121 вирішено оформити право власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. В пунктах 2, 3 рішення зазначено: Бюро технічної інвентаризації підготувати свідоцтво про право власності і провести реєстрацію вказаних в пункті 1 обєктів нерухомого майна; Управлінню житлово-комунального господарства посвідчити оформлені бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право власності.

28 березня 2000 року видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що обєкт в цілому, який розташований в м.Хмельницькому за адресою вул. Соборна, 55 належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. Обєкт за адресою вул. Соборна, 55 в м.Хмельницькому зареєстровано Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на праві колективної власності на підставі свідоцтва про право власності, про що внесено запис в реєстрову книгу за №729. ОСОБА_5 свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Хмельницької міської ради від 23 березня 2000 року № 223-А, власником даного майна визначено Федерацію профспілок Хмельницької області.

Постановою Президії ради Федерації професійних спілок Хмельницької області №П-13-8 від 03 грудня 2001 року постановлено Навчально-культурному центру "Побужжя" укласти на 2002 рік договір оренди з адміністрацією КП "Їдальня № 33". Строк дії договору оренди до 31 грудня 2002 року.

27 грудня 2001 року між НКЦ "Побужжя" (орендодавець) та КП "Їдальня № 33" (орендар) було укладено договір оренди №7/02 окремого індивідуально визначеного нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень), що належать на праві власності Федерації профспілок області.

Постановою Президії ради Федерації професійних спілок Хмельницької області №П-23-3 від 14 жовтня 2002 року надано дозвіл НКЦ "Побужжя" Федерації профспілок області на укладення договору з Колективним підприємством "Їдальня № 33" на оренду приміщення їдальні (за виключенням приміщень, які відведені під кафе-бар) на 2003-2004 роки при умові виконання за цей період робіт по капітальному ремонту туалетів, залу, обладнання центрального входу з роздягальнями.

08 квітня 2003 року було укладено додаткову угоду до договору оренди від 27 грудня 2001 року №7/02 між НКЦ "Побужжя" та КП "Їдальня № 33".

Рішенням тридцять сьомої сесії Хмельницької міської ради №14 від 30 квітня 2014 року "Про затвердження переліку обєктів (будівель, споруд, приміщень), які перебувають у власності територіальної громади м. Хмельницького та знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор м. Хмельницького" вирішено затвердити перелік обєктів (будівель, споруд, приміщень), які перебувають у власності територіальної громади м.Хмельницького та знаходяться на балансі житлово-експлуатаційних контор м.Хмельницького, згідно з додатком, пункти 1-85 Додатку. Відповідно до пункту 2 рішення доручено управлінню комунального майна підготувати та винести на розгляд виконавчого комітету рішення про прийняття обєктів вказаних в пунктах 86-91 Додатку до цього рішення на баланс міського комунального підприємства по утриманню нежитлових приміщень комунальної власності. Пунктом 90 Додатку до рішення №14 від 30 квітня 2014 року визначено обєкт, що знаходиться по вул. Соборна, 55 площею 1720,9 кв. м.

Зазначені вище обставини встановлені, зокрема:

- рішенням господарського суду Хмельницької області від 18 вересня 2012 року у справі №16/2/6/71-Н, яким відмовлено у позові Фонду державного майна України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - колективного підприємства "Їдальня №33" до Федерації профспілок Хмельницької області, Навчально-культурного центру "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Комунального підприємства "Хмельницьке бюро технічної інвентаризації", Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Федерація професійних спілок України про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 березня 2000 року №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 м2, введену в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії від 30 червня 1980 року, що розташована за адресою: м.Хмельницький, вул. Соборна, 55; скасування державної реєстрації права власності, здійсненої Комунальним підприємством "Хмельницьке бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі від 28 березня 2000 року за №729; визнання права власності за державою в особі Фонду державного майні України на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848м2, введену в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії від 30 червня 1980 року, що розташована за адресою м. Хмельницький, вул. Соборна, 55. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2012 року та постановою Вищого господарського суду України від 28 лютого 2013 року дане рішення залишено без змін.

При цьому зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що спірне приміщення є комунальною власністю, Фонд державного майна України не може бути належним позивачем щодо вимог на це майно, оскільки це не стосується його прав та не порушує інтересів, а також про вибуття із власності профспілок приміщення їдальні у 1981 році, вибуття із власності держави приміщення їдальні у 1992 році та подальшу його передачу у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади. Встановлено, що приміщення їдальні не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття спірних рішень у 2000 році, приміщення їдальні вже перебувало у комунальній власності.

- рішенням господарського суду Хмельницької області від 07 жовтня 2015 року у справі №924/648/13, яким відмовлено у позові заступника прокурора міста Хмельницького в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, Федерації професійних спілок Хмельницької області, м.Хмельницький про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 березня 2000 року №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю, скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності за територіальною громадою м.Хмельницького в особі Хмельницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - колективного підприємства "Їдальня № 33", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні Федерації профспілок Хмельницької області - Федерації професійних спілок України, м. Київ, Підприємство "Навчально - культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, м.Хмельницький. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року та Постановою Вищого господарського суду України від 21 грудня 2016 року рішення суду залишено без змін.

При цьому, зокрема, Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року у справі №924/648/13 також встановлено, що зважаючи на те, що у 1981 році спірне майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а з державної у 1992 році та на момент прийняття спірного рішення приміщення їдальні перебувало у комунальній власності, то вирішення питання про відчуження майна комунальної власності в силу статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" належало до повноважень виключної компетенції сільських, селищних, міських рад. Оскільки рішення про відчуження приміщення їдальні Федерації професійних спілок Хмельницької ради було прийнято не Хмельницькою міською радою, а виконкомом, то спірне рішення всупереч вимогам статті 327 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" прийнято виконкомом із перевищенням своїм повноважень, чим було порушено право власності Хмельницької міської ради на приміщення їдальні. Крім того, встановлено, що на підставі рішення органу місцевого самоврядування (виконкому Хмельницької міської ради) №223-А від 23 березня 2000 року було видано свідоцтво про право власності на приміщення за Федерацією профспілок Хмельницької області. Позовна вимога про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28 березня 2000 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за №729, є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення від 23 березня 2000 року №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 кв.м, що розташована за адресою: м.Хмельницький, вул. Соборна, 55, прийнятого виконавчим комітетом Хмельницької міської ради, а тому зазначена вимога також є обґрунтованою. При цьому, свідоцтво про право власності є елементом виконання оспорюваного рішення (оскільки видано на його підставі), припиняє дію без визнання його недійсним як з визнанням права власності на майно, зазначене у свідоцтві, за іншим суб'єктом, ніж вказано у свідоцтві, так і з визнанням недійсним рішення виконкому, на підставі якого видавалося свідоцтво. При цьому, свідоцтво про право власності лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює або припиняє певні права та обов'язки. Тому свідоцтво не є актом в розумінні статті 12 ГПК України.

- рішенням господарського суду Хмельницької області від 11 квітня 2014 року у справі №6/4/358, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2016 року, за позовом Колективного підприємства "Їдальня № 33", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Хмельницьке бюро технічної інвентаризації до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Хмельницької міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Федерації професійних спілок України; Федерації профспілок Хмельницької області; Підприємства "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, за участю прокуратури м.Хмельницького про визнання права власності на 66/100 приміщення їдальні по вул.Соборній, 55 в м.Хмельницькому та визнання співвласником даного приміщення. У позові відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 11 квітня 2017 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2016 року у справі №6/4/358 залишено без змін.

При цьому зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що КП "Їдальня №33" не доведено факту та не надано будь-яких доказів належності йому на праві власності 66/100 приміщення їдальні та не доведено, що він є співвласником даного приміщення разом із Хмельницькою міською радою. Крім того, прийнято до уваги обставини, які мають преюдиціальне значення згідно зі статтею 35 ГПК України і встановлені рішенням суду у справі №924/648/13, зокрема, факт перевищення виконавчим комітетом Хмельницької міської ради наданих законом повноважень при прийнятті спірного рішення №223-А від 23 березня 2000 року, у звязку з чим допущено порушення права власності Хмельницької міської ради на приміщення їдальні; те, що Хмельницька міська рада має свідоцтво про право власності №32819546 від 28 січня 2015 року, яке не оскаржено до судових інстанцій, є чинним документом, який підтверджує право власності Хмельницької міської ради на спірне приміщення.

- рішенням господарського суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року у справі №924/1096/16 за позовом Федерації профспілок Хмельницької області до Хмельницької міської ради м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача КП "Їдальня № 33" про визнання протиправним та скасування рішення 37-ї сесії Хмельницької міської ради від 30 квітня 2014 року №14 в частині віднесення до об'єктів власності територіальної громади м. Хмельницького об'єктів (будівель, споруд, приміщень) по вул. Соборній, 55, площею 1720,9 кв. м., яким у позові відмовлено.

При цьому, зазначеним судовими рішеннями також встановлено, що рішенням №14 від 30 квітня 2014 року не порушуються права та інтереси Федерації профспілок Хмельницької області, оскільки рішення не встановлює підстав набуття чи оформлення права власності на приміщення по вул. Соборна,55 площею 1720,9 кв.м. за територіальною громадою м. Хмельницького.

- рішенням господарського суду Хмельницької області від 29 березня 2017 року по справі №19/579 було відмовлено у позові Підприємства "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький до Колективного підприємства "Їдальня № 33" м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Хмельницької міської ради м.Хмельницький, Федерації профспілок Хмельницької області м. Хмельницький про виселення із займаного приміщення

В подальшому відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради №61 від 22 січня 2015 року дозволено прийняти на баланс управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради нежитлову будівлю міської комунальної власності по вул.Соборній, 55 площею 1720,9 кв.м.

28 січня 2015 року територіальній громаді міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55.

ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28 січня 2015 року державним реєстратором ОСОБА_6

01 березня 2017 року КП "Ідальня № 33" звернулось до Хмельницького міського голови із заявою №15, в якій запропонувало укласти договір оренди з наступним викупом приміщення їдальні загальною площею 994,2 кв.м. по вул.Соборна, 55 м.Хмельницького.

Спірним рішенням тринадцятої сесії Хмельницької міської ради від 22 березня 2017 року №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А" скасовано рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області.

Враховуючи вищевикладені обставини справи колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

ОСОБА_5 з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_5 частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ОСОБА_5 статті 21 Цивільного кодексу України визначається загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні права або інтереси.

Реалізація указаної норми обмежена сукупністю двох обовязкових умов, а саме: невідповідністю спірного акту актам цивільного законодавства і порушенням внаслідок прийняття такого акта цивільних прав або інтересів особи.

Відповідно до частини 1 статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Така ж правова позиція викладена у розясненні Президії ВАСУ "Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" №02-5/35 від 26 січня 2000 року.

Позивач звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання протиправним та скасування рішення 13 сесії Хмельницької міської ради від 22 березня 2017 року №25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А". Позивач вважає, що оспорюваним рішенням порушене його право власності на нежитлову будівлю за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55

Конституційне право на судовий захист передбачає як невідємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також із статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Відповідно до статті 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно, розглядаючи спір, господарський суд повинен встановити обєктивну наявність порушення чи оспорювання цивільного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним законодавством, а за наслідками прийняття рішення про задоволення позову повинно відбуватися реальне поновлення чи захист порушених прав позивача.

Позивачем може бути власник або титульний володілець, право власності (або інше титульне право) якого порушене виданням спірного акту.

Однак, як вбачається колегією суддів із рішення господарського суду Хмельницької області №16/2/6/71-Н від 18 вересня 2012 року, яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 грудня 2012 року, судами було встановлено, що спірне приміщення їдальні є комунальною власністю та не є профспілковим, оскільки станом на 1990 рік спірне майно вже вибуло з власності профспілок у державну власність, а на момент прийняття спірних рішень у 2000 році, приміщення їдальні вже перебувало у комунальній власності.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року у справі №924/648/13 також встановлено, що зважаючи на те, що у 1981 році спірне майно вибуло з власності профспілок у державну власність, а з державної у 1992 році та на момент прийняття спірного рішення приміщення їдальні перебувало у комунальній власності.

ОСОБА_5 частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 124 Конституції України визначають обов'язковість виконання усіма суб'єктами прав судового рішення у вказаній справі.

ОСОБА_5 преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Таким чином, судовими рішеннями у справах №924/648/13, №16/2/6/71-Н, які не можуть бути поставлені під сумнів, встановлено, що на момент прийняття виконавчим комітетом спірного рішення у справі приміщення їдальні перебувало у комунальній власності. Тому звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішення відповідача, яким порушується право власності позивача на нежитлову будівлю за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55, позивачем не подано доказів, що підтверджують повноваженння власника даного об'єкта нерухомості, натомість зазначене спростовується встановленими обставинами.

У зв'язку із зазначеним колегією суддів не приймаються до уваги доводи позивача про те, що спірне приміщення не знаходилось і не знаходиться в комунальній власності, а в комунальній власності знаходилося торгово-технологічне обладнання, оскільки відсутні акти встановленої форми щодо прийняття спірної будівлі на баланс міської ради.

Віднесення спірного приміщення до об'єктів власності територіальної громади м.Хмельницького підтверджено також рішення 37-ї сесії Хмельницької міської ради від 30 квітня 2014 року № 14, яке на даний момент чинне. При цьому рішенням господарського суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року у справі №924/1096/16 було відмовлено у позові Федерації профспілок Хмельницької області до Хмельницької міської ради м. Хмельницький про визнання протиправним та скасування даного рішення.

Крім того, згідно із статтею 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

ОСОБА_5 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

При цьому, Федерацією профспілок Хмельницької області не подано докази державної реєстрації його права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55. Натомість у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55 за територіальною громадою міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28 січня 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Не приймаються доводи апелянта з посиланням на те, що його право власності на спірне приміщення не підлягало державній реєстрації в силу частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" , оскільки останньою нормою передбачено визнання дійсними права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим законом у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом. Натомість на спірне приміщення наявна державна реєстрація, проведена згідно норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Зокрема, згідно ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м. за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55 зареєстровано за територіальною громадою міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28 січня 2015 року державним реєстратором ОСОБА_6. Крім того, судами враховується, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 зазначеного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

ОСОБА_5 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об'єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

За змістом частини 2 статті 327 Цивільного кодексу України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 19 Конституції України, частини 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України.

Приписами пункту 30 частини 1 статті 26 зазначеного Закону встановлено, що прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.

Натомість спірним рішенням виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А було оформлено право власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області 28 березня 2000 року, чим відчужено майно комунальної власності всупереч статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Колегія суддів звертає увагу не те, що Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18 липня 2016 року та Постановою Вищого господарського суду України від 21 грудня 2016 року у справі №924/648/13 встановлено, що рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23 березня 2000 року №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю всупереч вимогам статті 327 Цивільного кодексу України та статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" прийнято виконкомом із перевищенням своїм повноважень, чим було порушено право власності Хмельницької міської ради на приміщення їдальні.

Безпідставні посилання апелянта також на те, що виконком Хмельницької міської ради діяв на підставі рішення виконавчого комітету від 29 грудня 1998 року №777 "Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна", оскільки останнім врегульована процедура підготовки рішень про оформлення права власності для розгляду їх виконавчим комітетом та порядок підготовки та видачі свідоцтв на підставі вказаних рішень, інших повноважень виконкому радою не надано. При цьому порушення відбулося не щодо процедури оформлення права власності, а щодо зясування належного власника приміщення.

Відповідно до пункту 15 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання щодо скасування актів органів виконавчої влади, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням ради, прийнятим у межах її повноважень, вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

ОСОБА_5 з частиною дев'ятою статті 59 цього Закону рішення виконавчого комітету ради з питань, віднесених до власної компетенції виконавчих органів ради, можуть бути скасовані відповідною радою.

Доводи Федерації профспілок Хмельницької області про необхідність застосування по даній справі правових висновків Верховного суду України викладених у постанові від 18 листопада 2014 року в частині того, що рішення є ненормативним правовим актом одноразового застосування, яке вичерпало свою дію фактом його виконання, а тому не може бути в подальшому скасовано органом місцевого самоврядування не враховують не тотожність обставин і те, що на відміну від зазначеної справи, де на підставі прийнятих органами місцевого самоврядування актів, у субєкта виникло право власності на нерухомість шляхом видачі свідоцтва, натомість у позивача не виникло право власності на спірне приміщення на підставі рішення виконавчого комітету від 29 грудня 1998 року №777 "Про порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна" або виданого свідоцтва. При цьому, свідоцтво про право власності лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює або припиняє певні права та обов'язки.

З огляду на вищевикладене, Хмельницькою міською радою не порушено також Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), у якому Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Безпідставними є доводи апелянта щодо порушення відповідачем вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" та регламенту міської ради щодо терміну оприлюднення проектів рішення, проведення засідання постійної комісії, оскільки проект рішення "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23 березня 2000 року №223-А" був опублікований на сайті Хмельницької міської ради, питання розглядалося на засіданні постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста з опублікуванням протоколу засідання постійної комісії з питань роботи житлово-комунального господарства, приватизації та використання майна територіальної громади міста №48 від 18 січня 2017 року.

Судом першої інстанції правомірно зазначено про необґрунтованість доводів позивача щодо пропуск Хмельницькою міською радою позовної давності при прийнятті спірного рішення, оскільки позовна давність не поширюється на прийняття органом місцевого самоврядування рішення, так як згідно статті 256 Цивільного кодексу України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, чинним законодавством не встановлено терміну протягом якого міською радою може бути скасовано рішення її виконавчого комітету згідно із статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відмову у позові з огляду на не доведення позивачем всупереч вимогам статті 33 ГПК України порушеного права або охоронюваного законом інтересу, не доведення невідповідності спірного рішення вимогам чинного законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, що є обов'язковою умовою визнання акта недійсним.

Таким чином, доводи Федерації профспілок Хмельницької області, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду, визначених статтею 104 ГПК України, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 15.06.17 року у справі №924/379/17 залишити без змін, апеляційну скаргу Федерації профспілок Хмельницької області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/379/17 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.