ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р. Справа № 921/468/16-г/3

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу Приватного підприємства "ПСП "Аметист" б/н б/д ( в. № 01-05/3616/17 від 28.07.2017)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.05.2017

за скаргою Приватного підприємства "ПСП "Аметист" б/н від 06.03.2017 (вх.№7334 від 09.03.2017) на дії державного виконавця Підволочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, при примусовому виконанні виконавчого провадження №53486835

у справі №921/468/16-г/3

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агріматко-Вест", вул. Київська, 104д, м. Рівне, Рівненська область, 33027

до відповідача Приватного підприємства "ПСП "Аметист", пров. Бригадний, 2, с. Полупанівка, Підволочиський район, Тернопільська область, 47875

про cтягнення заборгованості в сумі 386 271,30 грн (з врахуванням заяв про зменшення та збільшення позовних вимог).

за участю представників сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Шевчук В.О.-представник

від ВДВС: не з"явився

Представнику відповідача роз'яснено права та обов'язки передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасником судового процесу не заявлено.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.05.2017 у справі №921/468/16-г/3 (суддя Боровець Я.Я.) у задоволенні скарги Приватного підприємства "ПСП "Аметист" без номеру від 06.03.2017 (вх. № 7334 від 09.03.2017) на дії Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області з примусового виконання ухвали Гсподарського суду Тернопільської області від 18.10.2016 у справі № 921/468/16-г/3 відмовлено.

ПП "ПСП "Аметист" подано апеляційну скаргу б/н б/д ( вх. № 01-05/3616/17 від 28.07.2017) , в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким задоволити скаргу ПП «ПСП «Аметист» в повному обсязі, посилаючись на те, що висновок суду першої інстанції щодо правомірності нарахування та стягнення курсової різниці в сумі 226 481,35грн є помилковим.

Зокрема, скаржник зазначає, що державний виконавець відкриваючи виконавче провадження з виконання ухвали суду від 18.10.2016, до суми заборгованості, затвердженої господарським судом, включив 226 481,35 грн донарахованої стягувачем курсової різниці. Такі дії стягувача та органу ДВС, на переконання боржника, не відповідають умовам мирової угоди та правовим висновкам Вищого господарського суду України, викладеним в постанові від 16.08.2007 у справі №37/103, за якою мирова угода за своєю природою є новацією з певними особливостями і в разі її укладення тягне за собою наслідок у вигляді припинення зобов'язання боржника перед кредитором. Вважає заявлену до стягнення курсову різницю незаконною, оскільки в тексті мирової угоди не відображено узгоджений розмір «курсової різниці» в сумі 226 481,35грн.

Також, скаржник зазначає, що поняття "курсової різниці", яке фігурує в тексті ухвали, до моменту затвердження мирової угоди жодним чином не відображене в матеріалах справи (в т.ч. в процесуальних документах чи документах, які слугували підставою для звернення з позовом), тому така не могла бути узгоджена.

Позивач та Підволочиський РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області не забезпечили в судове засідання явку своїх представників, хоча належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції.

Зважаючи на закінчення процесуального строку для розгляду апеляційної скарги, встановленого ст. 102 ГПК України та на те, що в матеріалах справи достатньо доказів, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 18 жовтня 2016 року у справі №921/468/16-г/3 затверджено мирову угоду №3 від 18.10.2016 укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агріматко-Вест" та Приватним підприємством "ПСП "Аметист" на підставі статті 78 ГПК України, на наступних умовах:

"1. Відповідач/боржник зобов'язується здійснити оплату: суми основного боргу по Договору поставки №СЗР-197000002 від 28.02.2013 року в розмірі 118 576,65 грн. (сто вісімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят шість гривень 65 копійок), 3% річних за користування чужими коштами в розмірі 6 671,47 грн. (шість тисяч шістсот сімдесят одна гривня 47 копійок), пені в розмірі 34 541,78 грн. (тридцять чотири тисячі п'ятсот сорок одна гривня 78 копійок), компенсації сплаченого судового збору в розмірі 5 514,82 грн. (п'ять тисяч п'ятсот чотирнадцять гривень 82 копійки), що разом становить до оплати 165 304, 72 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч триста чотири гривні 72 копійки) шляхом перерахування відповідних коштів на поточний рахунок позивача/кредитора (п/р 8585 у ПАТ "ОТП Банк " м. Київ, МФО 300528).

2. Позивач відмовляється від решти позовних, а саме від збільшення суми основного боргу за результатами валютного коригування на суму 226 481,35 грн. (двісті двадцять шість тисяч чотириста вісімдесят одна гривня 35 копійок) і провадження відносно стягнення даної суми закривається.

3. Перерахування зазначених у п. 1 цієї мирової угоди коштів проводиться у такі строки:

50 000,00 (п'ятдесят тисяч гривень) не пізніше 30 листопада 2016 року.

50 000,00 (п'ятдесят тисяч гривень) не пізніше 30 грудня 2016 року.

39 708,42 грн. (тридцять дев'ять тисяч сімсот вісім гривень 42 копійки) не пізніше 30 січня 2017 року.

В разі порушення відповідачем/боржником порядку і термінів сплати коштів, встановленого цим пунктом, відповідач/боржник зобов'язується сплатити позивачу/кКредитору курсову різницю, станом на день затвердження даної мирової угоди, обрахованої відповідно до умов договору поставки №СЗР-197000002 від 28.02.2013 року.

4. В разі порушення кінцевого терміну сплати грошових коштів передбаченого п.2 цієї мирової угоди, позивач/кредитор має право звернутися до відповідного відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання ухвали суду про затвердження даної мирової угоди.

5. Підписуючи мирову угоду позивач/кредитор і відповідач/боржник заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права та охоронювані законом інтереси будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

6. Позивач/кредитор заявляє, що з моменту належного й повного виконання цієї мирової угоди відповідачем/боржником, позивач/кредитор не матиме до відповідача/боржника жодних майнових претензій в межах договору поставки №СЗР-197000002 від 28.02.2013 року.

7. Дана мирова угода між позивачем/кредитором та відповідачем /боржником є чинною з моменту її затвердження Господарським судом Тернопільської області" (п.1 резолютивної частини ухвали суду від 18.10.2016).

У зв'язку з затвердженням мирової угоди, провадження у справі №921/468/16-г/3 припинено на підставі пункту 7 частини 1 статті 80 ГПК України.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема платіжними дорученнями №362 від 30.11.2016 на суму 50 000,00 грн., №472 від 20.02.2017 на суму 20 000,00 грн., що боржником на виконання затвердженої судом мирової угоди №3 сплачено всього коштів в розмірі 70 000,00 грн., що не відповідає сумі заборгованості у розмірі 165 304,72 грн., обумовленої сторонами в даній угоді, яка затверджена ухвалою суду від 18.10.2016.

Проте, як стверджує стягувач, та це підтверджується умовами п.3 мирової угоди №3 від 18.10.2016, боржник зобов'язався сплатити дану суму заборгованості за таким графіком: до 30.11.2016 - 50 000,00 грн., до 30.12.2016 - 50 000,00 грн. та до 30.01.2017 - 39 708,42 грн. У разі порушення наведених строків та порядку погашення заборгованості боржник зобов'язався сплатити стягувачеві курсову різницю в розмірі, визначеному згідно договору поставки №СЗР-197000002 від 28.02.2013 та встановленому на день затвердження мирової угоди (п.3 мирової угоди).

Судом встановлено, що боржником прострочено сплату чергових платежів та проведено їх оплату частково 20.02.2017.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що наведене стало підставою виникнення у боржника обов'язку сплатити на користь стягувача суми курсової різниці (226 481,35грн).

Доказів добровільного виконання мирової угоди в частині сплати суми нарахованої курсової різниці та простроченої сплати решти чергових платежів у розмірі 115 304,72 грн. матеріали справи не містять, а самим боржником підтверджено невиконання такого обов'язку з посиланням на неправомірність заявлення даних грошових вимог.

27.02.2017 головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №53486835 з примусового виконання ухвали господарського суду Тернопільської області від 18.10.2016 у справі №921/468/16-г/3 про стягнення з ПП "ПСП "Аметист" 115 304,72 грн. заборгованості та 226 481,35 грн. валютного коригування на користь ТОВ "Агріматко-Вест" на підставі заяви ТОВ "Агріматко-Вест" за №7/1 від 02.02.2017.

Не погоджуючись з даною постановою ПП "ПСП "Аметист" звернулося до суду із скаргою без номеру від 06.03.2017, згідно якої просить скасувати постанову державного виконавця від 27.02.2017 про відкриття виконавчого провадження №53486835 та про зобов'язання орган виконавчої служби повернути стягувачеві виконавчий документ - ухвалу суду від 18.10.2016, посилаючись на те, що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №53486835 від 27.02.2017 є такою, що суперечить нормам чинного законодавства України та порушує права та законні інтереси боржника.

Як було зазначено вище, оскаржуваною ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 10.05.2017 було відхилено скаргу ПП "ПСП "Аметист" на дії органу ДВС.

Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Ухвали в господарських справах у випадках, передбачених законом, є виконавчим документом (п.2 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження").

Як зазначалося вище, ухвалою суду від 18.10.2016 було затверджено мирову угоду №3 від 18.10.2016 між сторонами у даній справі.

Згідно ст.ст. 3, 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено вимоги до виконавчого документа, відповідно до якої у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред'явлення рішення до виконання.

Відповідно до п.3.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. У разі ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов'язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у названому Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ.

Пункт 3 мирової угоди, на який покликається позивач та суд першої інстанції, буквально передбачає наступне: "В разі порушення відповідачем/боржником порядку і термінів сплати коштів, встановленого цим пунктом, відповідач/боржник зобов'язується сплатити позивачу/кредитору курсову різницю, станом на день затвердження даної мирової угоди, обрахованої відповідно до умов договору поставки №СПК-197000002 від 15.01.2013".

З вказаного пункту мирової угоди не вбачається розміру суми, про яку в ньому йдеться. Вказана сума не була предметом дослідження в суді першої інстанції та в окремому порядку не узгоджувалася між сторонами у даній справі.

Сума курсової різниці, що згадується у п.3 мирової угоди, жодним чином не випливає із п.2 цієї ж мирової угоди, оскільки у вказаному пункті лише передбачено, що позивач відмовляється від позовних вимог в частині збільшення суми основного боргу за результатами валютного коригування на суму 226 481,35грн. і провадження відносно стягнення даної суми закривається. Умови п.2 мирової угоди не свідчать про те, що сторони у даній справі досягли згоди щодо розміру суми курсової різниці. Крім того, з тексту мирової угоди не вбачається, за який період була нарахована курсова різниця, згадана у п.2 мирової угоди.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що у цій частині ухвала Господарського суду Тернопільської області від 10.05.2017 у даній справі не відповідає вимогам до виконавчого документа, що встановлені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: положеннями ухвали не визначено конкретного заходу примусового виконання рішення, оскільки у ній не встановлено розміру суми курсової різниці, яка підлягає стягненню з боржника за порушення ним порядку і термінів сплати коштів.

Судова колегія наголошує на тому, що ні ГПК України, ні Закони України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та "Про виконавче провадження" не надають державному виконавцю повноважень самостійно здійснювати розрахунок сум, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Як зазначалось вище, станом на момент відкриття виконавчого провадження (21.02.2017), боржником не сплачено решту чергових платежів у розмірі 115 304,72 грн. які були обумовлені сторонами в мировій угоді №3 від 18.10.2016, що затверджено ухвалою суду від 18.10.2016.

Таким чином, на думку колегії суддів, державним виконавцем правомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження тільки щодо стягнення з боржника 115 304,72 грн. заборгованості.

В частині стягнення з боржника 226 481,35 грн. валютного коригування, головним державним виконавцем Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Тернопільській області постанова про відкриття виконавчого провадження за №53486835 винесена помилково у зв'язку з чим скарга ПП "ПСП "Аметист" у частині вимоги про скасування оспорюваної постанови державного виконавця в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно вимог ПП "ПСП "Аметист" про зобов'язання органу ДВС повернути стягувачеві виконавчий документ колегія суддів зазначає, що у цій частині скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що суд не вправі зобов'язувати державного виконавця чи іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які можуть здійснюватися тільки ними відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Вказане узгоджується із положеннями п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження".

З наведених підстав, у задоволенні скарги ПП "ПСП "Аметист" в частині вимог про зобов'язання органу ДВС вчинити певні дії суд відмовляє за безпідставністю звернення.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин ухвала Господарського суду Тернопільської області у даній справі підлягає частковому скасуванню у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст.49 ГПК України, слід покласти на орган ДВС - Підволочиський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області та скаржника в рівних частинах.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ПСП "Аметист" задоволити частково.

Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 10.05.2017 у справі №921/468/16-г/3 скасувати частково.

Скаргу Приватного підприємства "ПСП "Аметист" на дії Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області задоволити частково.

Постанову головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Харитонова В.П. про відкриття виконавчого провадження №53486835 від 27.02.2017 - скасувати частково в частині стягнення з боржника 226 481,35грн. курсової різниці. В решті Постанову головного державного виконавця Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області Харитонова В.П. про відкриття виконавчого провадження №53486835 від 27.02.2017 залишити без змін.

В решті ухвалу суду залишити без змін.

Стягнути з Підволочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (47800, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, смт. Підволочиськ, вул. І.Франка, 2, ідентифікаційний код 34831434) на користь Приватного підприємства "ПСП "Аметист" (47875, Тернопільська обл., Підволочиський р-н, с.Полупанівка, вул.Бригадна, 2, ідентифікаційний код 32146891) 842,00грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (стягувач - Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795).

Місцевому господарському суду видати наказ.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.