ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. Справа № 922/3350/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Гребенюк Н. В.

секретар судового засідання - Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, довіреність №1684 від 09.11.2015, свідоцтво про зміну імені з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 та свідоцтво про шлюб від 15.12.2016 та зміну фамілії з ОСОБА_1 на ОСОБА_3

третіх осіб на стороні позивача

ОСОБА_4 - не з'явився

ОСОБА_5 - не з'явився

ОСОБА_6 - не з'явився

ОСОБА_7 - не з'явився

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_8, довіреність №1096 від 23.05.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_9 (вх. № 1391Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017 по справі № 922/3350/16

за позовом Фізичної особи ОСОБА_10, м. Харків,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_4, м. Мерефа,

ОСОБА_5, м. Мерефа,

ОСОБА_6, м. Харків,

ОСОБА_7, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Мелихівське», с. Мелихівка, Нововодолазький район,

Нововодалазької районної державної адміністрації Харківської області, смт Нова Водолага

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_9, м. Харків

про визнання недійсним статуту ,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року до господарського суду Харківської області звернувся ОСОБА_10 із позовною заявою до ТОВ Сільськогосподарського підприємства «Мелихівське» про визнання недійсним статуту ТОВ Сільськогосподарського підприємства «Мелихівське», затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 01.11.2007, зареєстрованого державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації за №1000147 від 01.11.2007.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.02.2017 по справі №922/3350/16 (суддя Л.В. Шарко) позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним статут ТОВ Сільськогосподарського підприємства «Мелихівське», затверджений рішенням загальних зборів учасників від 01.11.2007, зареєстрованого державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації за №5000147 від 01.11.2007. Стягнуто з ТОВ Сільськогосподарське товариство «Мелихівське» на користь ОСОБА_10 судовий збір в сумі 1378,00 грн. Скасовано вжиті ухвалою господарського суду Харківської області від 07.10.2016 по справі № 922/3350/16 заходи забезпечення позову (з урахуванням ухвали суду від 16.12.2016 про часткове скасування заходів забезпечення позову), а саме стосовно:

- заборони усім державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, вносити зміни до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань в частині зміни переліку засновників (учасників) та інформації про кінцевого бенефіціарного власника (контролера) ТОВ СП «Мелихівське» щодо громадянина України ОСОБА_9;

- заборони проводити державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське» в частині включення (відновлення дії, поновлення) до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційного запису №1 000147 від 01.11.2007 щодо державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське», а саме державної реєстрації Статуту в редакції від 01.11.2007, та включення до складу учасників ТОВ СТ «Мелихівське» ОСОБА_9

- заборони проводити реєстраційні дії щодо скасування записів про реєстраційні дії (державну реєстрацію), вчинені державними реєстраторами щодо ТОВ СП «Мелихівське» (починаючи з 01.11.2007).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_9 звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017 по справі №922/3350/16, та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Нововодалазька районна державна адміністрація Харківської області на адресу суду направила лист, у якому просить розглядати справи без участі її представника.

25.07.2017 перед початком судового засідання через відділ документального обігу та контролю від ОСОБА_4, який є третьою особою по справі, надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких останній вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017, в свою чергу, просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує проти слухання справи за його відсутності.

Позивач, ФО ОСОБА_10, 25.07.2017 надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких також погоджується із рішенням господарського суду Харківської області від 27.02.2017, просить залишити його без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представники відповідачів ТОВ СП «Мелихівське» та Нововодолазької РДА Харківської області, а також представники третіх осіб по справі на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, проте треті особи не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представників відповідачів та третіх осіб за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених учасників судового процесу, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

01.11.2007 були проведені загальні збори учасників ТОВ СП «Мелихівське», на яких були прийняті наступні рішення, оформлені Протоколом від тієї ж дати:

- про виключення зі складу засновників ТОВ СП «Мелихівське» громадян ОСОБА_11, ОСОБА_12, кожен з яких володів у розмірі 5% статутного капіталу;

- про включення до складу учасників ОСОБА_9 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50%;

- рішення про перерозподіл часток між учасниками товариства наступним чином: ОСОБА_4 належить частка у статутному капіталі товариства у розмірі 50%, ОСОБА_9 - частка у розмірі 50% статутного капіталу.

Вищевказані рішення загальних зборів учасників товариства стали підставою для затвердження нової редакції Статуту, згідно якої учасниками товариства є ОСОБА_9 із часткою у статутному капіталі у розмірі 50% та ОСОБА_4 з часткою у розмірі 50% статутного капіталу.

Статут в зазначеній редакції був зареєстрований державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, про що внесений реєстраційний запис № 1 000147.

17.03.2011 Постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі №2-а-1751/11/2070, дії державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації по здійсненню 01.11.2007 державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське» визнані незаконними. Зобов'язано державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське» та виключити з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис № 1 000147 від 01.11.2007.

Зазначена постанова була залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2011.

За вказаними судовими актами реєстраційний запис № 1 000147 від 01.11.2007 про внесення змін до Статуту ТОВ СП «Мелихівське» було виключено державним реєстратором, внаслідок чого учасниками товариства продовжували залишатись громадяни ОСОБА_11 з часткою у розмірі 5%, ОСОБА_12 з часткою у розмірі 5%, ОСОБА_4 з часткою у розмірі 90%.

26.04.2011 на підставі протоколу №1 зборів учасників ТОВ СП «Мелихівське» до установчих документів були внесені зміни, пов'язані з виключенням ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зі складу учасників товариства внаслідок відступлення їх часток у статутному капіталі Товариства ОСОБА_4, затвердження Статуту ТОВ СП «Мелихівське» в новій редакції, згідно якої єдиним учасником Товариства є ОСОБА_4, із часткою у статутному капіталі у розмірі 100%.

04.06.2015 на загальних зборах ТОВ СП «Мелихівське» було прийнято рішення, оформлене Протоколом №2/14 про включення ОСОБА_10 та громадян ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до складу учасників, та затверджено Статут ТОВ СП «Мелихівське» у новій редакції.

15.10.2015 Вищим адміністративним судом України за позовом ОСОБА_13 до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області в особі державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації, треті особи: ТОВ СП «Мелихівське», ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 про визнання незаконними дій державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації по здійсненню 01.11.2007 державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське»; зобов'язання державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське» та виключення з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис №5000147 від 01.11.2007 було прийнято рішення, яким касаційну скаргу ОСОБА_9 задоволено, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду 29.08.2011 у справі №2а-1751/11/2070 скасовано, ухвалено по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_13 відмовлено.

16.08.2016 ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі №2а-1751/11/2070 було здійснено поворот виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі №2-а- 1751/11/2070 від 17.03.2011 шляхом зобов'язання державного реєстратора Нововодолазької РДА включити до ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис №5000147 від 01.11.2007.

Позивач, ОСОБА_10, звертаючись до господарського суду з позовною заявою про визнання статуту недійсним, зазначає, що вищевказаними судовими рішеннями відновлюється юридична чинність Статуту ТОВ СП «Мелихівське», затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 01.11.2007, та, як наслідок, скасовується державна реєстрація Статуту, що визначає ОСОБА_10, а також інших осіб, як учасників підприємства, відтак, частка ОСОБА_10 у статутному капіталі товариства підлягає зменшенню та взагалі його право участі у ТОВ СП «Мелихівське», а також правомірність його входження до складу учасників Товариства ставиться під сумнів, що неминуче призводить до порушення інтересів позивача, а також завдання йому майнової шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги, якими було визнано недійсним статут ТОВ СП «Мелихівське» від 01.11.2007, господарський суд зазначив, що в порушення вимог ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», ст. 626 Цивільного Кодексу України, доказів переходу права власності до набувача до суду не надано, а саме сторонами не надано до суду належних доказів щодо переходу частки у розмірі 50% учасника у статутному капіталі, від ОСОБА_14 до ОСОБА_9, тому суд вважає вимоги позивача не спростованими відповідачем, законними та обґрунтованими.

Колегія суддів, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, погоджується з висновками, з яких виходив місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Взаємовідносини, які склалися в даному випадку між сторонами відносяться до корпоративних взаємовідносин, які регулюються як спеціальними законодавчими актами, зокрема, Законом України «Про господарські товариства», Господарським кодексом України, так і загальними - Цивільним кодексом України.

Частиною 1 ст. 167 Господарського кодексу України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до вимог закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до статті 113 Цивільного кодексу України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 цього ж Закону вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Основними узагальнюючими документами, які застосовуються господарськими судами під час розгляду корпоративних спорів, на сьогодні є постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 №13, постанова Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016, Рекомендації Вищого господарського суду України «Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин» від 28.12.2007 №04-5/14 із змінами, внесеними Рекомендаціями від 18.06.2009 та 28.12.2009.

З позиції Верховного суду України статут юридичної особи - це акт, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, посадових осіб товариства та інших працівників та визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» від 24.10.2008 №13, підставою для визнання статуту недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт. Крім того, обов'язковою умовою визнання статуту недійсним є порушення, у зв'язку з прийняттям цього акта, прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до пункту 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016, господарські суди мають враховувати, що закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше. Вимоги про визнання рішень загальних зборів або інших органів дійсними задоволенню не підлягають.

З огляду на вищевикладене, та на те, що на даний момент рішення загальних зборів ТОВ СП «Мелихівське» від 04.06.2015, оформлене Протоколом №2/14 про включення ОСОБА_10 до складу учасників ТОВ СП «Мелихівське», та затверджений Статут ТОВ СП «Мелихівське» у новій редакції не визнано в судовому порядку недійсним, колегія суддів апеляційної інстанції робить висновок, що Статут ТОВ СП «Мелихівське» в редакції від 01.11.2007 порушує права та законні інтереси позивача, що є підставою для визнання його недійсним, та, як наслідок, скасування.

Крім того, слід зазначити, що пунктом 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» №4 від 25.02.2016 визначено, що право власності на частку в статутному капіталі ТОВ або ТДВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ. Право участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв'язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається. Право безпосередньої участі у ТОВ або ТДВ третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства.

Закон не пов'язує момент виникнення права участі у ТОВ або ТДВ з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників ТОВ або ТДВ. Водночас згідно з положеннями статті 89 ЦК України відомості про зміни у складі учасників ТОВ або ТДВ підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру. Правові наслідки наявності або відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі визначено статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Статтею 147 Цивільного кодексу України врегульоване питання щодо переходу частки (її частини) учасника у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю до іншої особи. Так, учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі.

Вказана стаття кореспондується із вимогами статті 53 Закону України «Про господарські товариства».

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У двосторонніх договорах правами та обов'язками наділяються обидві сторони договору.

Частиною третьою статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається примірник оригіналу (ксерокопія, нотаріально засвідчена копія) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи.

Тобто, з огляду на вищенаведене, передача частки у статутному капіталі юридичної особи однією особою іншій (тобто зміна власника частки) мала відбуватись саме на підставі договору, який передбачає перехід права власності до набувача, зокрема, дарування, міни, купівлі-продажу, тощо, при цьому, такий договір має укладатись в письмовій формі.

Посилання заявника апеляційної скарги на наявність певної угоди між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, яку скаржник вважає тим самим договором про продаж (платне відступлення) частки у статутному капіталі, на підставі якого і відбувався перехід права власності на частку у статутному капіталі ТОВ СП «Мелихівське», не можуть взятись до уваги колегією суддів. Згадана угода між ОСОБА_9 та ОСОБА_4, копія якої міститься в матеріалах справи, не може вважатись цивільно-правовою угодою, яка б відповідала б за своїм змістом поняттю «договір» або «правочин» в розумінні Цивільного кодексу України (т. 3 а.с 47).

Заява ОСОБА_4 від 01.11.2007, посвідчена нотаріально нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О. за реєстр. №6198, також не містить в собі ознак цивільно-правової угоди, оскільки на підставі зазначеної заяви ОСОБА_4, просить надати йому згоду на передання прав засновника (учасника) та відчуження ОСОБА_9 своєї частки у статутному капіталі у розмірі 50%.

Зазначена заява була задоволена загальними зборами. На її підставі було прийнято рішення про включення до складу учасників громадянина ОСОБА_9 Також було вирішено внести інформацію про зміни, що відбулися у складі учасників товариства та у розподілі часток у статутному капіталі товариства (ОСОБА_4- 50%, ОСОБА_9- 50%) до установчих документів та було затверджено Статут у новій редакції.

Проте, колегія суддів вважає, що загальні збори не мали права вносити зміни в установчі документи щодо зміни складу учасників та перерозподілу часток в статутному капіталі та затверджувати Статут ТОВ СП «Мелихівське», без надання учасниками зазначених цивільно-правових угод про купівлю-продаж часток у статутному капіталі загальним зборам учасників.

Таким чином, заявником апеляційної скарги, ОСОБА_9, ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів в розумінні статті 32 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували його вимоги, наведені в апеляційній скарзі. Угода сторін на основі взаємної домовленості, розписки та протоколи ділових намірів тощо не можуть взятись судом до уваги, оскільки за своїми ознаками не підпадають під визначення договору на відчуження частки у статутному фонді.

Також слід зазначити, що адміністративними судами, при розгляді справи №2а-1751/11/2070, не досліджувалися та не встановлювалися обставини щодо правомірності статуту ТОВ СП «Мелихівське» та відповідності його чинному законодавству, а лише надавалася оцінка діям державного реєстратора.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що наведені третьою особою доводи в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017 по справі №922/3350/16 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, 110 Господарсько процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 27.02.2017 у справі № 922/3350/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Гребенюк Н. В.