ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ПРО ВЖИТТЯ ЗАПОБІЖНИХ ЗАХОДІВ

"11" серпня 2017 р.№ 916/1926/17

Суддя господарського суду Одеської області Цісельський О.В., розглянувши

заяву: товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКАГО"

до: відкритого акціонерного товариства "ДОНРЕЧФЛОТ"

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників:

від ТОВ "ТРАНСКАГО": ОСОБА_1 - довіреність

від ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ": не з'явився

09.08.2017р. товариство з обмеженою відповідальністю "Транскаго" звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про вжиття запобіжних заходів (вх.№4-22/17) щодо відкритого акціонерного товариства "Донречфлот", відповідно до якої просить суд накласти арешт на морське судно т/х "SIBIRSKIY 2119" (СІБІРСЬКИЙ) (ІМО 7911519, прапор - Російська Федерація), зареєстрованим власником якого є ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" (Російська Федерація 344019, м. Ростов-на-Дону, вул. Совєтская, буд. 63), та яке знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ, шляхом заборони виходу судна з акваторії морського порту Чорноморськ.

В обґрунтування поданої заяви товариство з обмеженою відповідальністю "Транскаго" зазначає, що між ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ", діючи в якості Судновласника, та ТОВ "ТРАНСКАГО", діючи в якості Агента, було укладено Договір на агентське обслуговування №10/04/2015 від 10.04.2015 року (далі - "Договір").

Відповідно до п.1.2. Договору, ТОВ "ТРАНСКАГО" виконує всі необхідні дії для захисту законних інтересів ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ", оплачує всі обов'язкові портові збори та інші платежі, визначені законодавством, у відповідності до інструкцій та вимог ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" (судновласник).

Обов'язки ТОВ "ТРАНСКАГО", як агента, щодо обслуговування суден (торговельного флоту) ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" визначені в п.2.1. Договору.

Зокрема, згідно п.2.1.12 Договору, ТОВ "ТРАНСКАГО", діючи в якості агента, зобов'язаний забезпечувати повне та своєчасне виконання всіх портових формальностей.

В рамках виконання Договору у період з 2015 - 2016 років ТОВ "ТРАНСКАГО" було здійснено обслуговування морських суден, що належать ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ", та у зв'язку з цим поніс значні витрати щодо оплати портових зборів (корабельний, маячний, навігаційний, канальний, тощо) в порту Кавказ (РФ). У відповідності до положень Договору, ТОВ "ТРАНСКАГО" були виставлені дисбурсментські рахунки (додаються) та належним чином надіслані для оплати на адресу ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ", однак до сьогоднішнього дня рахунки не були оплачені в повному обсязі, що є грубим порушенням ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" своїх грошових зобов'язань, передбачених умовами Договору.

Для узгодження суми заборгованості ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" та ТОВ "ТРАНСКАГО" підписали Акт звірки взаємних розрахунків за період січень 2015 року - січень 2017 року, у відповідності до якого станом на 31.01.2017 року заборгованість ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" перед ТОВ "ТРАНСКАГО" склала 4 106 843,05 російських рублів.

Акт звірки також підтверджує відсутність у ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" будь-яких претензій щодо кількості (об'єму) та якості отриманих від ТОВ "ТРАНСКАГО" послуг.

ТОВ "ТРАНСКАГО" на адресу ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" було надіслано претензію (вих.№116 від 06.06.2017 року) про оплату заборгованості за договором про надання послуг з вимогою погасити заборгованість в загальному розмірі 4 106 843,05 російських рублів.

Однак претензія була залишена без відповіді та задоволення у повному обсязі з боку ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ", що на думку заявника свідчить про наміри останнього ухилитися від виконання своїх грошових зобов'язань.

Крім того, заявник зазначає, що тривалий час деякі первинні документи (зокрема, дисбурменські рахунки), що підтверджують витрати ТОВ "ТРАНСКАГО", були втрачені, у зв'язку з цим загальна сума підтверджених витрат ТОВ "ТРАНСКАГО" на день звернення до суду становить 3 656 377,74 російських рублів, що за офіційним курсом НБУ на дату подання заяви складає 60 878,87 доларів США або 1 569 756,09 грн.

При цьому, на території України перебуває судно т/х "SIBIRSKIY 2119" (СИБІРСЬКИЙ) (ІМО 7911519, прапор - Російська Федерація), зареєстрованим власником якого є ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ", що підтверджується витягом із міжнародної електронної бази даних EQUASIS та листом ПрАТ "ІСРЗ" №85000/01-200 від 09.08.2017 року.

Крім того, листом №850000/01-200 від 09.08.2017р. ПрАТ "ІСРЗ" повідомило, що представники судновласника вчиняють дії щодо організації виходу судна з порту, який заплановано в період з 08.08.2017р. по 11.08.2017р.

Вищенаведене за переконанням заявника вказує на ймовірність в подальшому утруднення виконання судового рішення, що й зумовило заявника звернутись до господарського суду Одеської області із даною заявою.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.08.2017р. заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКАГО" було прийнято судом до провадження та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

Розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКАГО" та дослідивши документи, подані на її підтвердження, проаналізувавши нижченаведені положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.2 ст.16 Господарського процесуального кодексу України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває судно, або порту реєстрації судна.

За положеннями п.п. к п.1 ч.1 ст.1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року (далі - Конвенція), ратифікованої згідно Закону України "Про приєднання України до Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна" №3702-VI від 07.09.2011р. "морська вимога" означає вимогу, що виникає на підставі поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються.

Згідно ст.2 Конвенції судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

З урахуванням положень пункту 4 цієї статті й статті 10 Конвенції, позивач може накласти арешт або на конкретне судно, щодо якого виникла морська вимога, або на будь-яке інше судно, власником якого є особа, яка була в момент виникнення морської вимоги власником конкретного судна, навіть якщо заарештоване судно готове до відплиття, але жодне судно, за винятком окремого судна, щодо якого виникла морська вимога, не може бути заарештоване стосовно будь-якої з морських вимог, перелічених у підпунктах "o", "p" або "q" пункту 1 статті 1.

Судно не заарештовують, і застава або інший вид забезпечення не надаються більше одного разу в межах однієї чи більше юрисдикцій будь-якої з Договірних Держав за однією й тією самою морською вимогою одного й того самого позивача та, якщо судно було заарештовано в межах однієї з юрисдикцій чи були надані в межах такої юрисдикції застава або інший вид забезпечення для зняття арешту або з метою уникнення можливого арешту, то будь-який наступний арешт цього судна чи будь-якого судна, що належить тому самому власникові, за тією самою морською вимогою того самого позивача буде відмінений, а судно буде звільнене судом чи будь-яким іншим відповідним судовим органом цієї держави, якщо тільки позивач не переконає суд чи інший відповідний судовий орган, що гарантія чи інше забезпечення були остаточно зняті до накладення наступного арешту або що є інша достатня підстава для залишення арешту чинним.

Якщо у випадку договору оренди судна з передачею володіння фрахтувальнику фрахтувальник, а не зареєстрований власник несе відповідальність щодо морської вимоги, яка стосується цього судна, позивач може накласти арешт на таке судно чи на будь-яке інше судно, що належить такому фрахтувальникові, з дотриманням положень цієї Конвенції, але жодне інше судно, що належить зареєстрованому власникові, не може бути піддано арештові у зв'язку з такими морськими вимогами.

Положення цього пункту застосовуються до будь-якого випадку, коли особа, яка не є зареєстрованим власником судна, є відповідальною щодо морської вимоги, яка стосується цього судна. (ч.ч.1, 3, 4 ст.3 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна 1952 року).

Судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії.

Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 Кодексу торговельного мореплавства України, під час перебування судна в морському порту України (ч.ч.1, 2 ст.41 Кодексу торговельного мореплавства України).

Відповідно до п.13 ч.1 ст.42 Кодексу торговельного мореплавства України судно може бути арештоване тільки на морські вимоги.

Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов'язаних з рятуванням судна, а саме вимога, зокрема, у зв'язку з лоцманським проведенням та сплатою лоцманських зборів, буксируванням, зборами в порту, каналі та інших судноплавних водах, а також у доці

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Конвенції морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із наступних пунктів, зокрема: і) буксирування та j) лоцманства.

Поряд з цим, суд зазначає, наступне:

Відповідно до пункту 10 Типової технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012р. №451, капітан судна (представник судновласника, морський агент, оператор морського термінала, який обслуговує яхти) заздалегідь, щонайменше за чотири години до приходу або відходу судна, звертається з використанням наявних засобів комунікації до адміністрації порту, підрозділу охорони державного кордону, митного органу та інших контролюючих органів та надає документи, передбачені Конвенцією про полегшення міжнародного морського судноплавства 1965 року, для здійснення прикордонного, митного, санітарного, ветеринарного, фітосанітарного контролю.

Контроль, як правило, здійснюється документально у приміщеннях контролюючих органів до прибуття (вибуття) судна до (із) порту.

Згідно пунктів 4.1 та 4.2 Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту/затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України 27.06.2013р. №430, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2013 р. за № 1230/23762:

капітан судна повинен сповістити капітана морського порту про запланований вихід судна з порту завчасно, але не пізніше ніж за 6 годин до запланованого часу виходу;

вихід судна оформляється протягом 2-3 годин до виходу судна з порту після виконання необхідних процедур портовими властями та контролюючими органами, після завершення завантаження і закріплення вантажу.

Враховуючи порядок та швидкість проведення оформлення виходу суден з морського порту України, а також те, що судно відноситься до рухомого майна, та згідно лист ПрАТ "ІСРЗ" №85000-200 від 09.08.2017р., судно знаходиться у морехідному стані.

Відповідно до ч.1 ст.43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Запобіжні заходи включають: витребування доказів; огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (ч.1 ст.43-2 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5, 6 ст.43-4 Господарського процесуального кодексу України заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб.

Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

У разі обґрунтованої вимоги заявника заява про вжиття запобіжних заходів розглядається лише за його участю без повідомлення особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи.

Про вжиття запобіжних заходів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначає обрані запобіжні заходи, підстави їх обрання, порядок і спосіб їх виконання, розмір застави, якщо така призначена.

Копії ухвали надсилаються заявнику та особі, щодо якої мають бути вжиті запобіжні заходи, негайно після її винесення.

У разі винесення ухвали за участю заявника без повідомлення особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, негайно після її виконання.

У разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до ст.43-6 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про вжиття запобіжних заходів виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У разі забезпечення вимог заявника заставою ухвала про вжиття запобіжних заходів виконується негайно після внесення застави в повному розмірі.

Враховуючи викладене, та те, що судом встановлено наявність обставин, які свідчать про виникнення у заявника права морської вимоги, а як наслідок виникнення права на арешт судна т/х "SIBIRSKIY 2119" (СІБІРСЬКИЙ) (ІМО 7911519, прапор - Російська Федерація), зареєстрованим власником якого є ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" (Російська Федерація 344019, м. Ростов-на-Дону, вул. Совєтская, буд. 63), тривалу несплату ВАТ "ДОНРЕЧФЛОТ" визнаноу за актами звірки-взаєморозрахунків заборгованості протягом 2015-2017 років, що вказує на ймовірність в подальшому утруднення виконання судового рішення за умови подання заявником відповідного позову.

Керуючись ст.ст.43-1, 43-4, 43-6, 86 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКАГО" про вжиття запобіжних заходів задовольнити.

2. Накласти арешт на морське судно т/х "SIBIRSKIY 2119" (СІБІРСЬКИЙ) (ІМО 7911519, прапор - Російська Федерація), зареєстрованим власником якого є відкрите акціонерне товариство "ДОНРЕЧФЛОТ" (Російська Федерація 344019, м. Ростов-на-Дону, вул. Совєтская, буд. 63), та яке знаходиться в акваторії морського порту Чорноморськ, шляхом заборони виходу судна з акваторії морського порту Чорноморськ.

3. Зобов'язати товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКАГО" в строк до 16.08.2017р. (включно) надати докази звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНСКАГО" (Російська Федерація, 191124, м. Санкт-Петербург, вул. Новгородська, буд. №23, офіс 63-Н, код НОМЕР_1)

Боржник: відкрите акціонерне товариство "ДОНРЕЧФЛОТ" (Російська Федерація 344019, м. Ростов-на-Дону, вул. Совєтская, буд. 63, код 080)

Відповідно до ст.43-6 Господарського процесуального кодексу України ухвала про вжиття запобіжних заходів виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Згідно ст.43-8 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу про вжиття запобіжних заходів може бути подано апеляційну скаргу. Подання апеляційної скарги на ухвалу про вжиття запобіжних заходів не зупиняє виконання відповідної ухвали.

Ухвала дійсна для пред'явлення до виконання відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний термін після її винесення.

У разі неподання заявником відповідної позовної заяви у строк, встановлений ч.3. ст.43-3 ГПК України запобіжні заходи припиняються.

Суддя О.В. Цісельський