РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017Справа №910/9574/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Королюк І.В.

розглянувши справу № 910/9574/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел-СБ12»;

до приватної науково-виробничої компанії «ІНТЕРБІЗНЕС»;

про стягнення заборгованості 106 077,01 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Кудельська В.В., довіреність № 26/05 від 26.05.2017р.;

від відповідача: Колесниченко В.В., довіреність б/н від 01.02.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел-СБ12» (надалі - позивач) з позовом до приватної науково-виробничої компанії «ІНТЕРБІЗНЕС» (надалі - відповідач) про стягнення 106 077,01 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 011014 про надання охоронних послуг від 01.10.2014р. у визначений строк не розрахувався за надані послуги, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 101 456,09 грн., за прострочення сплати якого нараховані 3324,42 грн. пені, 912,91 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 383,59 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017р. порушено провадження у справі № 910/9574/17 та призначено її розгляд на 20.07.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017р. розгляд справи було відкладено на 03.08.2017р., у зв'язку з клопотанням представника відповідача та неподанням витребуваних доказів.

Присутній у судовому засіданні 03.08.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, поданому в судовому засіданні 03.08.2017р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Макарівська птахофабрика» (за договором - замовник) та товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел-СБ12» (за договором - охоронне агентство, надалі позивач) було укладено договір № 011014 про надання охоронних послуг, відповідно до п. 2.1. якого позивач зобов'язується забезпечити недоторканність об'єкту охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкта під охорону, а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену цим договором ціну.

При розгляді справи судом встановлено, що приватна науково-виробнича компанія «ІНТЕРБІЗНЕС» (далі - відповідач) є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Макарівська птахофабрика», що підтверджується Статутом приватної науково-виробничої компанії «ІНТЕРБІЗНЕС», затвердженим рішенням №6 від 26.02.2016 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору, охоронне агентство зобов'язується забезпечити недоторканність об'єкту охорони, що передається замовником під охорону згідно акту прийняття об'єкту під охорону, а замовник зобов'язується щомісячно сплачувати охоронному агентству встановлену цим договором плату.

За змістом п. 1.2 Договору, об'єкт охорони - це будинок, споруда, приміщення (сукупність приміщень) чи ділянка місцевості, та майно на цій території чи в приміщенні, що передане та перебуває під охороною, відповідно до додатків до даного договору.

Згідно з п. 2.2 Договору об'єкт, який передається під охорону визначається в дислокації, що є додатком до Договору та його невід'ємною частиною.

Так, в додатку 1 до Договору сторони погодили перелік об'єктів, які передаються під охорону.

За Актом від 01.10.2014р. позивач прийняв під охорону об'єкт за спірним договором.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що охорона об'єкта здійснюється у дні і години, вказані у дислокації (Додаток №1 до договору) та згідно інструкції по охороні об'єкта замовника (Додаток №2). Система охорони, регламент несення служби на постах об'єкту та дислокація постів спільно визначається охоронним агентством та замовником.

У відповідності до п.п. 7.1 - 7.3 Договору, вартість людино/години на об'єкті охорони складає 14 грн./год. (з урахуванням умов додаткової угоди № 1 від 30.01.2015р. до Договору). Охоронне агентство забезпечує надання послуг одночасним перебуванням на об'єкті охорони 4 охоронців. Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 24 000 грн. в т.ч. ПДВ.

Також, умовами додаткової угоди № 1 від 30.01.2015р. до Договору сторонами було погоджено, що загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 30 000 грн. з ПДВ (п.7.3 Договору).

01.05.2015р. між позивачем та замовником було укладено Додаткову угоду до Договору, за умовами якої, у зв'язку з тим, що замовник знаходиться в стадії реорганізації, шляхом приєднання до приватної науково-виробничої компанії «ІНТЕРБІЗНЕС» (), сторони дійшли згоди викласти преамбулу Договору у такій редакції: «ПРИВАТНА НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ІНТЕРБІЗНЕС», іменована надалі «ЗАМОВНИК», в особі представника філії «Макарівська птахофабрика» Приватної науково-виробничої компанії «Інтербізнес» Мжаванадзе Володимера, що діє на підставі довіреності №3/6 від 15 квітня 2015 року, з однієї сторони, та ТОВ «Вимпел -СБ12» (далі ВИКОНАВЕЦЬ) в особі Миронюка Олега Васильовича, що діє на підставі статуту та ліцензії серія АД № 076432 від « 01» жовтня 2012 року, з іншого боку.

Також, 01.05.2015р. між позивачем та відповідачем, в особі представника філії «Макарівська птахофабрика» було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору, якою сторони виклали п.7.3 Договору у наступній редакції:

« 7.3. Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 21 000 грн. без ПДВ».

Додатковою угодою № 011015 від 01.10.2016р. до Договору позивач та відповідач узгодили нову редакцію п.10.1 Договору, відповідно до якої договір набирає чинності з 01.10.2014р. і діє до 01.10.2017р.

Крім того, 01.01.2017р. між позивачем та відповідачем, в особі представника філії «Макарівська птахофабрика», було укладено Додаткову угоду № 4 до Договору, якою сторони виклали п.7.3 Договору у наступній редакції:

« 7.3. Загальна сума щомісячної плати за даним договором складає 30 000 грн. без ПДВ».

Відповідно до п. 7.4 договору, оплату щомісячної суми Договору, за перший місяць надання послуг, здійснюється два рази - до 20 числа звітного місяця і до 10 числа місяця, що слідує за звітним, а в подальшому оплату щомісячної суми Договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору, позивач надав послуги охорони протягом періоду з травня 2015 року по березень 2017 року включно на суму 482 235,09 грн., що підтверджується відповідними актами надання послуг, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали було досліджено судом в судовому засіданні.

Проте відповідач, взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг у сумі 101 456,09 грн. належним чином не виконує, лише сплативши частково вартість отриманих послуг у сумі 380 779,00 грн., в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Також, наявність заборгованості відповідача перед позивачем за отримані послуги підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків станом на 30.04.2017р., підписаними повноважними представниками сторін.

До того ж, 27.03.2017р. між позивачем та відповідачем, в особі представника філії «Макарівська птахофабрика», укладено Додаткову угоду № 27/03/17 від 27.03.2017р. до Договору, умовами якої сторони домовились припинити дію Договору № 011014 від 01.10.2014р. з 27 березня 2017 року, та згідно з Актом прийняття об'єкту з-під охорони від 27.03.2017р. позивач передав, а замовник прийняв майно.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором в розмірі 101 456,09 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачу послуги за період з травня 2015 року по березень 2017 року включно, натомість на час розгляду спору в господарському суді відповідачем не надано доказів своєчасної оплати послуг, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 101 456,09 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доказів здійснення відповідачем оплат в погашення заборгованості за спірний період до матеріалів справи відповідачем не подано.

Крім того суд враховує, що відповідачем не доведено факту неналежного виконання позивачем охоронних послуг, наданих в період з травня 2015 року по березень 2017 року на підставі Договору, не спростовано існування заявленої до стягнення суми заборгованості та її розміру, а також не надано доказів погашення заборгованості.

Заперечення, викладені відповідачем у відзиві, судом відхиляються з огляду на те, що акти за період з травня 2015 року по березень 2017 року підписані представником відповідача без зауважень, а тому послуги вважаються наданими. Також, відповідачем не надано доказів суду того, що ОСОБА_5, який від імені філії «Макарівська птахофабрика» ПНВК «ІНТЕРБІЗНЕС» підписував акти надання послуг та додаткові угоди, є не уповноваженим представником позивача.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3324,42 грн. пені, 912,91 грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 383,59 грн., які нараховані за період з 10.04.2017р. по 26.05.2017р.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до п. 7.4 договору, оплату щомісячної суми Договору, за перший місяць надання послуг, здійснюється два рази - до 20 числа звітного місяця і до 10 числа місяця, що слідує за звітним, а в подальшому оплату щомісячної суми Договору здійснюється до 10 числа місяця, що слідує за звітним.

Враховуючи строки оплати, встановлені п.7.4 договору, а також приписи статті 253 Цивільного кодексу України, суд встановив, що строк оплати відповідачем наданих позивачем послуг у сумі 101 456,09 грн. настав 10.04.2017р. Відтак, період прострочення оплати послуг за починається з 11.04.2017р.

Пунктом 5.9 Договору визначено, що у випадку несвоєчасної сплати замовником вартості послуг охоронного агентства згідно договору, замовник зобов'язаний сплатити охоронному агентству пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати інфляційних втрат та річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтується на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та доведеними, та підлягають задоволенню згідно розрахунку позивача, оскільки за розрахунком суду за період з 11.04.2017р. по 26.05.2017р. розмір 3% річних склав 383,59 грн., а інфляційних втрат за період з 11.04.2017р. по 30.04.2017р. - 913,10 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватної науково-виробничої компанії «ІНТЕРБІЗНЕС» (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 121В; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вимпел-СБ12» (поштова адреса: 21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 53, оф. 428; місцезнаходження: 23223, Вінницька обл., с. Зарванці, вул. Островського, 19а; фактична адреса: 21000, м. Вінниця, вул. Келецька, 53, оф. 420; ) основний борг в розмірі 101 456 грн. 09 коп., 3324 грн. 42 коп. - пені, 912 грн. 91 коп. - інфляційні втрати, 3% річних у сумі 383 грн. 59 коп. та 1600 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 08.08.2017р.

Суддя А.І. Привалов