ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.08.2017 Справа № 904/7316/17

За позовом Комунального підприємства "Підсобне сільське господарство" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

до Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради", м. Дніпро

про визнання права користування на землю

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 06.06.2017;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради, в якому просить суд:

- визнати за Комунальним підприємством «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради» (код ЄДР1ІОУ 20239696) право постійного користування на земельну ділянку площею 497 га, що знаходиться у м. Дніпро, Самарського району, вул. Бехтерева, 1.

- визнати дійсним укладений договір №24/27/04 від 27.04.2016 про спільну обробку земельної ділянки укладений між Комунальним підприємством «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Любимівка».

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 09.08.2017.

Позивач з'явився у судове засідання, підтримав позовні вимоги, надав відповіді на поставлені питання.

Відповідач у судове засідання не зявився, 07.08.2017 надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника. Через канцелярію суду надав відзив на позов, в якому зазначив, що у 1953 році з «Ігренської психоневрологічної лікарні» Дніпропетровської області було виділено окрему юридичну особу «Підсобне сільське господарство «Ігренської психоневрологічної лікарні», яке створювалось на базі 527 га землі для ведення сільськогосподарського виробництва.

В порядку статті 85 ГПК України, у судовому засіданні 09.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Ігренська психоневрологічна лікарня за Актом на право користування землею отримала в постійне користування земельну ділянку площею 585,7 га.

У жовтні 1953 року, на земельній ділянці к кількості 527 га, що знаходиться в сільці ім. К.Маркса, Дніпропетровської області, шляхом виділення з Ігренської психоневрологічної лікарні, було створено Підсобне сільське господарство Ігренської психоневрологічної лікарні. Підсобне сільське господарство діє на повному господарському розрахунку, має самостійний баланс, володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, складає договори, видає зобовязання і користується з дня реєстрації всіма іншими правами юридичної особи, відповідає за своїми зобовязаннями за все майно, що знаходиться в його розпорядженні, на яке може бути, за діючими законами, звернено стягнення (див. Статут Підсобного сільського господарства Ігренської психоневрологічної лікарні, затвердженого 17.10.1953 року заступником Міністра Охорони Здоровя УРСР, а.с. 16-19). Як свідчать матеріали справи, земельна ділянка в розмірі 497 га була фактично передана в користування Підсобному господарству і Підсобне господарство було підзвітним та підконтрольним Ігренській психоневрологічній лікарні.

Слід зазначити, що на час, коли відбувались такі події, відносини зі створення, реорганізація та ліквідації юридичних осіб регулювались Цивільним Кодексом УРСР від 1922 р, якому надано чинність 01.02.1923 Постановою ЦВК УРСР від 16.12.1922.

У тексті згаданого нормативного акту відсутні норми права, які регулюють майнові правовідносини підприємств у разі їх поділу чи виділу. Разом з тим, статтями 13-19 визначено поняття юридичної особи, її права та обов'язки. Виходячи з загальних принципів права, та змісту ст. ст. 13-19 ЦК УРСР 1922 року, можна дійти висновку, що юридична особа, створена на частині майна іншої юридичної особи, самостійно володіє, користується та визначає юридичну долю майна, на яке воно набуло прав під час створення. Така юридична особа може бути позбавлена прав на майно лише на підставах, у спосіб та в порядку передбаченому чинним законодавством.

Зокрема, чинне законодавство визначає виділ як перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Наслідком виділу нової юридичної особи зі складу існуючої є затвердження розподільчого балансу.

А отже, Підсобне сільське господарство Ігренської психоневрологічної лікарні набуло прав на земельну ділянку, на базі якої його і було створено.

Окремої уваги, заслуговує та обставина, що законодавство, чинне на час передачі земельної ділянки, не передбачало обов'язкової державної реєстрації такої передачі прав на земельну ділянку.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В подальшому, протягом тривалого історичного часу, позивач та відповідач зазнали численних перетворень, змін органзаційно-правових форм та перейменувань. Однак, належність до державного сектору економіки та взаємна підпорядкованість збереглися.

Станом на день розгляду справи, правонаступником Ігренської психоневрологічної лікарні є Комунальний заклад "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради"; правонаступником Підсобного сільського господарства Ігренської психоневрологічної лікарні - є Комунальне підприємство «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради.

Так, на підставі розпорядження № 211р від 29.05.1995 року Виконавчим комітетом Самарської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська зареєстровано Статут Підсобного сільського господарства лікувально-виробничого обєднання міжобласного клінічного психоневрологічного центру (далі - Статут), затверджений начальником управління охорони здоровя Дніпропетровського облвиконкому (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 2 Статуту, господарство організовано на земельній ділянці в кількості 497 га, що знаходиться в м. Дніпропетровську-115, Самарського району по вул. Бехтерева, 1.

Таким чином Комунальному підприємству «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради» (), як юридичній особі, що утворилась шляхом виділення з іншої юридичної особи - Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарні» Дніпропетровської обласної ради, належить право постійного користування на земельну ділянку площею 497 га, що знаходиться у м. Дніпро, Самарського району, вул. Бехтерева 1.

Добровільної відмови про припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 497 га Комунальне підприємство «Підсобне сільське господарство «Дніпропетровської обласної ради» не надавало. Також, відсутні будь-які інші юридичні факти та обставини, з існуванням яких закон пов'язує припинення у особи прав на земельну ділянку.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання права постійного користування на земельну ділянку площею 497 га є обґрунтованими.

Також, позивач просить суд визнати дійсним укладений договір №24/27/04 від 27.04.2016 про спільну обробку земельної ділянки.

Так, між Комунальним підприємством «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Любимівка» 27.04.2016 було укладено договір про спільну обробку земельної ділянки № 24/27/04.

Відповідно до п. 1.1 договору, сторони домовились про організацію спільного використання земельної ділянки, що належить Комунальному підприємству «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради, для отримання сільськогосподарської продукції за рахунок залучених Товариством з обмеженою відповідальністю «Любимівка» коштів, матеріалів, ресурсів тощо.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 27.04.2017, Комунальне підприємство «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Любимівка» прийняло земельну ділянку площею 416,7 га для подальшого спільного обробітку (а.с. 29).

Згідно ч. 5 п. 3.2 Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" N 11, 29.05.2013, правочини можуть визнаватися дійсними виключно з підстав, визначених частиною другою статті 219 і частиною другою статті 220 ЦК України. Вимоги про визнання дійсними правочинів з інших підстав задоволенню не підлягають з огляду на невідповідність таких вимог установленим законом способам захисту прав та законних інтересів (частина друга статті 16 ЦК України, частина друга статті 20 ГК України ).

При цьому, у вирішенні спорів, пов'язаних з визнанням правочинів, які підлягали нотаріальному посвідченню, дійсними (статті 219, 220 ЦК України), господарські суди повинні з'ясувати: чи підлягав відповідний правочин нотаріальному посвідченню, з яких причин його не було нотаріально посвідчено та чи втрачена можливість такого посвідчення.

За змістом та правовою суттю, договір про спільну обробку земельної ділянки № 24/27/04 є договором про спільну діяльність.

Главою 77 ЦК України регулюються правила ведення спільної діяльності.

Згідно зі ст.ст.1130,1131 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі.

Отже, чинне законодавство не містить вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору спільного використання землі.

За таких обставин, в задоволенні вимог про визнання договору про спільну обробку земельної ділянки № 24/27/04 від 27.04.2016 дійсним, слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 173, 193 Господарського Кодексу України, ст. ст. 11, 525, 526, 629, 837, Цивільного кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за Комунальним підприємством «Підсобне сільське господарство» Дніпропетровської обласної ради» (49115, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1; ідентифікаційний код 20239696) право постійного користування на земельну ділянку площею 497 га, що знаходиться у м. Дніпро, Самарського району, вул. Бехтерева, 1.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом. Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня підписання повного рішення.

Повне рішення складено 14.08.2017

Суддя М.О. Ніколенко