ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2017 р.Справа № 30/17-3657-2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді

суддів: Бєляновського В.В., Лавриненко Л.В.

(згідно розпорядження керівника апарату від 05.08.2015р. № 379 щодо повторного автоматичного розподілу справи)

при секретарі: Маленковій О.П.

за участю представників сторін:

від ТОВ "Компанія "НІКОТАЙС" не зявився;

від ПП "АНАСТАСІЯ-Г" не зявився;

від Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області

на ухвалу господарського суду Одеської області від 05.01.2017р.

по справі № 30/17-3657-2011

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКОТАЙС" на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі № 30/17-3657-2011

За позовом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

До відповідача: Приватне підприємство "АНАСТАСІЯ-Г"

про стягнення

Суб`єкт оскарження: Татарбунарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.11.2011р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" задоволено повністю: стягнуто з Приватного підприємства "АНАСТАСІЯ-Г" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" основний борг у сумі 1 104 272 грн. 92 коп., пеню у сумі 37 397 грн. 17 коп., штраф за порушення термінів оплати у сумі 694 363 грн. 75 коп., штраф за порушення строків передачі належним чином оформленого екземпляру договору застави у сумі 115 727 грн. 29 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 440 321 грн. 43 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 23 921 грн. 05 коп., витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 236 грн.

На виконання вищезазначеного рішення 02.12.2011р. господарським судом Одеської області видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.04.2013р. здійснено заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області по справі № 30/17-3657-2011 від 02 грудня 2011 року, а саме: замінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" його правонаступником у виконавчому провадженні - Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС".

08.11.2016р. від ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" до господарського суду Одеської області надійшла скарга (вх. №2-5885/16) в порядку ст.121-2 ГПК України, відповідно до якої скаржник просить суд: визнати дії Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., котрі виразились у винесенні постанови від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. стягувачеві на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними; визнати недійсною та скасувати ростанову Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. стягувачеві на підставі п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження"; визнати бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. незаконною та протиправною.

Доводи скаржника ґрунтуються на тому, що 17.05.2016р. ним було подано до Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області клопотання про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. Однак, Татарбунарським РВДВС ГТУЮ в Одеській області не було виконано належних, повних та обєктивних виконавчих дій, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. При цьому, скаржник зазначає, що висновок Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області щодо безрезультатності та неможливості розшуку майна чи встановлення (з`ясування) певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені Законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Скаржник також зазначає, що відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". За таких обставин, з урахуванням викладеного, скаржник просить суд задовольнити його скаргу .

Вищевикладені факти, на думку скаржника, свідчать про протиправні, передчасні та незаконні дії та бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., котрі виразились у винесенні постанови від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. 02.12.2016р. від ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" надійшло клопотання (вх.№2-6412/16) про відмову від частини вимог скарги, відповідно до якого скаржник просить суд: визнати дії Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., котрі виразились у винесенні постанови від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", протиправними, передчасними та незаконними; визнати бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. незаконною та протиправною. У частині визнання недійсною та скасування постанови Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. стягувачеві скаржник просить суд провадження припинити у звязку із відмовою від цієї частини вимог у скарзі.

Татарбунарський РВДВС ГТУЮ в Одеській області заперечував проти задоволення скарги та просив суд залишити скаргу без розгляду у звязку із відновленням виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., що підтверджується постановою Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області від 27.10.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.01.2017р. (суддя Рога Н.В.) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі № 30/17-3657-2011 задоволено.

Визнано дії Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., котрі виразились у винесенні постанови від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" протиправними, передчасними та незаконними.

Визнано бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. незаконною та протиправною.

У частині вимог щодо визнання недійсною та скасування постанови Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" провадження припининено. Суд визнав доводи скаржника обґрунтованими та законними, а дії державного виконавця такими, що суперечать вимогам ЗУ „Про виконавче провадження та зазначено, що наслідком здійснення державним виконавцем виконавчих дій є повне виконання судового рішення, проте рішення господарського суду Одеської області від 14.11.2011р. у цій справі не виконано.

Суд дійшов висновку про незаконність та протиправність дій Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., котрі виразились у винесенні постанови від 04.10.2016р. про повернення наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., а також про наявність протиправної бездіяльності Татарбунарського РВДВС ГТУЮ в Одеській області у виконавчому провадженні №51044692 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р., а тому скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на дії та бездіяльність Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у справі № 30/17-3657-2011 підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 05.01.2017р.

Скаржник зазначає, що станом на теперішній час в провадженні Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській повторно перебувають два накази №34-16/17-3683/2011 від 26.12.2011р. та №30/17-3657/2011 від 02.12.2011р. господарського суду Одеської області про стягнення з ПП «Анастасія-Г» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» боргів у розмірі 1433603,33 грн. та 2416239,61 грн. зведене виконавче провадження. По вищевказаним виконавчим провадженням 04.10.2016р. державним виконавцем відділу винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». При перевірці виконавчих проваджень начальником відділу в порядку ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» скасовано зазначені постанови у звязку з передчасним їх винесенням. Після відновлення 27.10.2016р. виконавчих проваджень, державним виконавцем продовжені виконавчі дії.

19.12.2016р. та 13.01.2017р. державним виконавцем здійснено виходи за адресою, вказаною в виконавчому документі, але боржник відсутній у звязку з чим, залишено виклик з вимогою зявитися до відділу, про що складено відповідні акти.

В період з 16.01.2017р. по 28.04.2017р. державним виконавцем проведено всі виконавчі дії у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження» та строки вчинення виконавчих дій не порушено.

Також скаржник зазначає, що при винесені ухвали господарським судом не витребувано від Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області копію виконавчого провадження, а рішення суду винесено на підставі роздруківки з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, яку надав позивач, хоча в реєстрі неможливо зареєструвати всі виконавчі дії, які проведені державним виконавцем, тому ухвалу суду винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ухвалу господарського суду Одеської області від 05.01.2017р. у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав безпідставності та необгрунтованості.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутнього в засіданні представника апелянта, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Одеської області від 14 листопада 2011р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" задоволено повністю: стягнуто з Приватного підприємства "АНАСТАСІЯ-Г" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" основний борг у сумі 1 104 272 грн. 92 коп., пеню у сумі 37 397 грн. 17 коп., штраф за порушення термінів оплати у сумі 694 363 грн. 75 коп., штраф за порушення строків передачі належним чином оформленого екземпляру договору застави у сумі 115 727 грн. 29 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у сумі 440 321 грн. 43 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 23 921 грн. 05 коп., витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 236 грн.

На виконання вищезазначеного рішення 02 грудня 2011р. господарським судом Одеської області видано відповідні накази.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.04.2013р. здійснено заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні при примусовому виконанні наказу господарського суду Одеської області по справі № 30/17-3657-2011 від 02 грудня 2011 року, а саме: замінено Товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація "Агросинтез" його правонаступником у виконавчому провадженні - Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС".

Постановою від 12.05.2016 старшим державним виконавцем Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області відкрито виконавче провадження ВП №51044692 по виконанню наказу господарського суду Одеської області від 02.12.2011р. у справі № 30/17-3657-2011.

17.05.2016 стягувач звернувся до органу ДВС з клопотанням про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №51044692.

Постановою від 04.10.2016 у виконавчому провадження ВП №51044692 державним виконавцем органу ДВС повернуто стягувачеві вищевказаний наказ суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з довідками, отриманими в ході проведення виконавчих дій від реєструючих органів, та перевіркою майнового стану за місцем проживання боржника рухомого та нерухомого майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено, пенсію не отримує, відкриті розрахункові рахунки в банківських установах відсутні.

Згідно Постанови про відновлення виконавчого провадження ВП №51044692 від 27.10.2016 виконавче провадження по наказу №30/17-3657-2011 відновлено.

Предметом даного судового розгляду є вимоги стягувача (з урахуванням заяви про відмову в частині вимог скарги від 02.12.2016р.) про визнання неправомірними дій Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області з прийняття постанови про повернення виконавчого документа та визнання бездіяльність Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області у виконавчому провадженні ВП №51044692 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011.

Приписами статті 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону станом на день подання скарги 08.11.2016) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів та рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Отже, визначені законом повноваження державного виконавця повинні використовуватися останнім у повному обсязі з метою фактичного виконання прийнятого судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець вправі провадити виконавчі дії щодо виявлення та звернення стягнення на кошти, які перебувають на рахунках та вкладах боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 32 цього закону заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника.

За змістом ч.ч. 2, 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

Державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

До того ж, відповідно частин першою статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо:

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункт 2);

- у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника; пункт 5).

При цьому висновок щодо «безрезультатності» та/або «неможливості» розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що державним виконавцем при винесенні постанови від 04.10.2016 про повернення виконавчого документа належних, повних та об'єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011 не вчинено.

Скаржником до апеляційної скарги були додані докази здійснення державним виконавцем всіх заходів примусового виконання наказу, а саме: запити Татарбунарського РВДВС ГТУЮ у Одеській області до банківських установ, ДФС, Управління Держпраці в Черкаській області, Відділ Держгеокадастру в Татарбунарському районі Одеської області, Регіональний сервісний центр, Державній інспекції сільського господарства в Одеській області, Відділ статистики у Саратському районі, Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг, Інспекціїї ДАБК в Одеській області, Державній службі гірничого нагляду та промислової безпеки України, Фонд соціального страхування України, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області та відповіді на зазначені запити, а також акти перевірки майнового стану за місцем проживання боржника.

Вказані документи не приймаються судовою колегією в якості додаткових доказів, оскільки вони датовані січнем, лютим, березнем, квітнем, травнем 2017 року, тобто після прийняття ухвали господарського суду Одеської області, яка датована 05.01.2017р.

Згідно до п.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 4.1.8 Інструкції з організації примусового виконання рішення розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту (п. 4.1.9 Інструкції з організації примусового виконання рішення).

Обов'язковість виконання судових рішень встановлена ст. 129 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»

Слід зазначити, що виконавче провадження ВП №51044692 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області по справі №30/17-3657-2011 від 02.12.2011р. триває понад строк, передбачений ч. 2 статті 30 Закону України «Про виконавче провадження», що також свідчить про неправомірність та бездіяльності Татарбунарського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, ухвала господарського суду відповідає приписам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, апеляційна скарга Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, а ухвала господарського суду Одеської області від 05.01.2017 року у даній справі без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106, 121-2 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 05.01.2017р. у справі №30/17-3657-2011- без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя Л.В. Лавриненко