ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року Справа № 921/79/17-г/4
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт"
на постанову відЛьвівського апеляційного господарського суду 18.04.2017
у справі№ 921/79/17-г/4
Господарського судуТернопільської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт"
доПублічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Відділ примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області
провизнання правочину недійсним

у судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача повідомлений, але не з'явився;
- відповідача - третьої особи Коломієць Є.В.; повідомлений, але не з'явився;
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2017 у справі № 921/79/17-г/4 (колегія суддів у складі: Бурда Н.М. - головуючий суддя, судді Стопник С.Г., Хома С.О.) заборонено Публічному акціонерному товариству Акціонерному банку "Укргазбанк", до набрання законної сили рішенням суду у справі № 921/79/17-г/4, вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - нежитлового приміщення: приміщення офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Тернопіль, вул. Валова, 5.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 у справі № 921/79/17-г/4 (колегія суддів у складі: Костів Т.С. - головуючий суддя, судді Желік М.Б., Марко Р.І.) скасовано ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 23.03.2017 у справі № 921/79/17-г/4. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із постановою апеляційного господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 у справі № 921/79/17-г/4.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" звернулось до Господарського суду Тернопільської області із позовом про визнання недійсним правочину з придбання Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" нежитлового приміщення: приміщення офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Тернопіль, вул. Валова, 5, на підставі акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 10.10.2014, затвердженого начальником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на момент вчинення Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком "Укргазбанк" спірного правочину, нерухомого майна, яке позивачем було передано в іпотеку, та яке відповідачем як іпотекодержателем набуто у власність вже не існувало, оскільки в даному приміщенні було здійснено перепланування.

03.03.2017 позивач звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив: заборонити Публічному акціонерному товариству Акціонерному банку "Укргазбанк", до набрання законної сили рішенням суду у справі № 921/79/17-г/4, вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - нежитлового приміщення: приміщення офісу № 6 загальною площею 137,5 кв. м., що знаходиться за адресою: місто Тернопіль, вул. Валова, 5.

Заява позивача мотивована тим, що відповідачем вчиняються дії по відчуженню спірного нерухомого майна, про що свідчить роздруківка із офіційного сайту ДП "СЕТАМ" - setam.net.ua, де зазначено, що АБ "Укргазбанк" оголошує про проведення аукціону з продажу майна (активів) Банку, в тому числі і лоту № 200910 - нежитлового приміщення: приміщення офісу № 6, площею 137 кв. м. за адресою: м. Тернопіль, вул. Валова, буд. 5, приміщення 6. Вказане оголошення розміщене на сайті 20.02.2017, тобто після порушення Господарським судом Тернопільської області провадження у справі № 921/79/17-г/4. Вказані обставини на думку заявника можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Задовольняючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 ГПК України визначені заходи забезпечення позову, серед яких, зокрема, заборона відповідачеві вчиняти певні дії та заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами (ч. 6 ст. 67 ГПК України).

Приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" унормовано, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16.

Проте, ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову наведеним вимогам не відповідає з огляду на таке.

Так, ухвала місцевого господарського суду про вжиття заходів до забезпечення позову не містить мотивів щодо наявності правового зв'язку між заявленими позовними вимогами про визнання недійсним договору та заходами до забезпечення позову - заборона відповідачеві вчиняти дії, при цьому суд першої інстанції взагалі не зазначив, у чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Разом з тим, Вищий господарський суд України вважає за необхідне зазначити, що предметом позову є вимоги немайнового характеру, і судом при розгляді такого спору встановлюється відповідність чи невідповідність оспорюваного договору вимогам законодавства та наявність чи відсутність порушення прав позивача. Визнання недійсним договору не потребує видачі наказу, а відтак, навіть, за умови задоволення цієї вимоги, рішення суду не потребує вчинення жодних дій стосовно його виконання, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій. Тобто, обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі, відсутні.

Отже, задовольняючи клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову суд першої інстанції не врахував вимог зазначених процесуальних норм та не обґрунтував припущення того, що невжиття заходів до забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи вказану ухвалу місцевого господарського суду, врахував вищенаведене та прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт", викладені в касаційній скарзі, не спростовують зроблених судом апеляційної інстанції висновків. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Таким чином, застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права відповідає встановленим ним обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стар Софт" залишити без задоволення, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.04.2017 у справі № 921/79/17-г/4 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ