У х в а л а

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у господарських справах Верховного Суду України в складі:

головуючого Жайворонок Т.Є.,

суддів: Берднік І.С.,

Ємця А.А.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року, постанови Одеського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 21 березня 2017 року у справі № 916/2330/16 за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Раф-Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2, про стягнення суми,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду

01 грудня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від

21 березня 2017 року, у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення суми відмовлено.

У червні 2017 року до Верховного Суду України надійшла заява ПАТ «УкрСиббанк» про перегляд Верховним Судом України рішення Господарського суду Одеської області від 19 жовтня 2016 року, постанови Одеського апеляційного господарського суду від 01 грудня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 21 березня 2017 року у справі № 916/2330/16 з підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копію постанови Вищого господарського суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 922/754/13-г та копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року у справі № 761/24993/15-ц, в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, до заяви додано копії постанов Верховного Суду України від 27 квітня 2017 року у справі № 6-1153цс16, від

06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі

№ 6-20цс14, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, від 02 вересня

2015 року у справі № 6-1085цс15, від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від

22 червня 2016 року у справі № 6-368цс16, від 27 січня 2016 року у справі

№ 6-990цс15.

Обговоривши доводи заяви та дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що подана заява є необґрунтованою, а викладені у ній доводи

не підтверджуються доданими до заяви матеріалами.

Відповідно до ст. 11121 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє у допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII,

ст.ст. 11116 , 11117 , 11121 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску справи № 916/2330/16 до провадження Верховного Суду України.

Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною.

Головуючий Т.Є. Жайворонок

Судді: І.С. Берднік

А.А. Ємець