РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017Справа №910/9077/17

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Приватного підприємства «Явір-2005», м. Полтава

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія»,

м. Київ

про стягнення 428 530,68 грн.

За участю представників:

від позивача: Кирпичова О.Г.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Явір-2005» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (відповідач) про стягнення 428 530,68 грн. за договорами про надання послуг з охорони.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок часткового виконання відповідачем зобов'язань з оплати отриманих послуг за договорами, у останнього виникла заборгованість у розмірі 12 603,60 грн. за договором №271/Пл-ф від 07.12.2015 та заборгованість у розмірі 409 310,40 грн. за договором №ЗП/358-ф від 01.07.2016, що стало підставою для нарахування пені та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2017 порушено провадження у справі №910/9077/17, розгляд справи призначено на 21.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.06.2017, у зв'язку з нявкою представника позивача та за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 05.07.2017.

20.06.2017 та 22.06.2017 позивачем подано до суду заяву про зміну підстав позову в частині вимог про стягнення заборгованості за договором №271/Пл-ф від 07.12.2015.

Приймаючи до уваги, що заяву про зміну підстав позову подано позивачем до початку розгляду справи по суті, з огляду на приписи ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у судовому засіданні 05.07.2017 заяву позивача про зміну підстав позову було прийнято судом для подальшого розгляду.

05.07.2017р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, клопотання про призначення судової економічної експертизи та клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення заперечив частково, а саме в частині вимог про стягнення пені за договором №271/Пл-ф від 07.12.2012 та стягнення коштів за договором №ЗП/358-ф від 01.07.2016 за період з грудня 2016 року по січень 2017 року. При цьому, зі змісту відзиву вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» не заперечує та визнає заборгованість за договором про надання послуг №271/Пл-ф від 07.12.2015. Щодо заборгованості за договором №ЗП/358-ф від 01.07.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» вказує на те, що позивачем надано, а відповідачем отримано послуги за даним договором лише на суму 176 894,00 грн. (за жовтень - листопад 2016 року). Щодо позовних вимог в частині стягнення 232 416,00 грн. (за грудень 2016 року - січень 2017 року) заперечує та вказує на те, що дані послуги відповідачем не надавались, оскільки у зв'язку із численним порушенням та невиконанням позивачем умов договору №ЗП/358-ф відповідач в односторонньому порядку розірвав договір з 01.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2017 розгляд справи відкладено на 26.07.2017.

24.07.2017 через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником позивача подано письмові пояснення на відзив та документи на виконання вимог ухвали суду, а саме: витяг з журналу перевірок охорони та витяг з журналу приймання- передачі чергувань охоронниками за грудень 2016 року - січень 2017 року.

24.07.2017 через відділ діловодства (канцелярія) господарського суду представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №917/1102/17 про визнання договору №ЗП/358-ф від 01.07.2016 припиненим.

У судовому засіданні 26.07.2017 судом розглянуто клопотання позивача про призначення у справі судових експертиз, клопотання про зупинення провадження у справі та відмовлено у задоволенні зазначених клопотань.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, суд виходить з того, що відповідно до змісту заявлених позовних вимог та заперечень, наданих відповідачем, предметом дослідження у даній справі є обставини надання або ненадання послуг позивачем, а не дослідження питання щодо підписання листа уповноваженою або неуповноваженою особою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» про призначення у справі судової економічної експертизи, суд виходить з того, що відповідно до наявних у матеріалах справи доказів (договір про надання послуг з охорони №ЗП/358-ф від 01.07.2016, акти наданих послуг та докази відправки даних актів відповідачеві) суд не позбавлений можливості самостійно арифметичним способом перевірити правильність здійснених позивачем нарахувань, відповідність їх умовам договору та обґрунтованість розрахунку позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №917/1102/17, господарський суд виходить з того, що обставини, які є предметом розгляду справи №917/1102/17 щодо дати припинення договору, можуть бути самостійно встановлені судом при розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.07.2017 судом оголошено перерву до 27.07.2017.

27.07.2017р. через відділ діловодства (канцелярія) відповідачем подано клопотання про здійснення технічної фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, заяву про відвід судді Князькова В.В., а також повторне клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №917/1102/17 про визнання договору №ЗП/358-ф від 01.07.2016 припиненим.

Судом задоволено клопотання представника відповідача про фіксування судового процесу технічними засобами, запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2017 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача, поданої 27.07.2017, про відвід судді Князькова В.В. від розгляду справи №910/9077/17.

В судовому засіданні 27.07.2017 розглянуто клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

У судовому засіданні 26.07.2017 оголошено перерву до 02.08.2017 та зобов'язано відповідача надати для огляду в судовому засіданні журнал реєстрації відкриття і здавання під охорону службових приміщень на об'єкті який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Хортиця, пр-к Сонячний 5а за договором №ЗП/358-ф від 01.07.2016; журнал обліку ввозу/вивозу матеріальних цінностей на об'єкті який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Хортиця, пр-к Сонячний, 5а; журнал обліку оглядів і правопорушень на об'єкті який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Хортиця, пр-к Сонячний, 5а.

01.08.2017 відповідачем подано до суду додаткові пояснення у справі, заяву про відвід судді Князькова В.В., клопотання про відкладення розгляду справи, про колегіальний розгляд справи, про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №917/1102/17 про визнання договору №ЗП/358-ф від 01.07.2016 припиненим, а також про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2017 у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді Князькова В.В. відмовлено.

Розглянувши клопотання відповідача про призначення колегіального розгляду справи, господарський суд зазначає, що призначення колегіального розгляду спору є правом суду, яке реалізовується на виключно на його розсуд, однак позивачем не доведено наявності прямо передбачених у ч. 1 ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України підстав для колегіального розгляду даного спору, у зв'язку з чим судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання відповідача.

Клопотання відповідача, подане 01.08.2017, про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №917/1102/17 залишено судом без задоволення з огляду на його необґрунтованість, при цьому, приймаючи до уваги, що у судових засіданнях 26.07.2017 та 27.07.2017 господарський суд розглядав аналогічні клопотання відповідача та відмовив у їх задоволенні.

Судом також відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань, оскільки обставини, які підлягають встановленню при розгляді даної справи, можливо встановити незалежно від результатів вирішення вказаного відповідачем кримінального провадження.

Представник позивача в судовому засіданні 02.08.2012 підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зміну предмета позову.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

При цьому, у клопотанні від 01.08.2012 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» просив суд відкласти розгляд справи, посилаючись на необхідність додаткового часу для з'ясування місцезнаходження журналів, які були витребувані судом, а також у зв'язку з неможливістю направити представника у судове засідання внаслідок участі представників відповідача у іншому судовому засіданні. Просив продовжити строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, господарський суд зазначає, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Як зазначено у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України).

Проте, відповідачем не було доведено суду неможливості заміни представника, а також неможливості розгляду справи без участі відповідача.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом враховано, що справа №910/9077/17 розглядається з 08.06.2017, а отже, подальше відкладення розгляду справи може призвести до затягування строків розгляду спору та порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Протягом розгляду даної справи як позивач, так і відповідач не були позбавлені права та можливості подати усі необхідні докази завчасно. До того ж, судом враховано, що розгляд справи неодноразово відкладався, у тому числі для надання позивачем і відповідачем доказів - витребуваних судом журналів.

За таких обставин, за висновками суду, підстав для відкладення розгляду справи та продовження строків вирішення спору не вбачається, у зв'язку з чим у задоволенні клопотання відповідача було відмовлено.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

За результатами дослідження доказів, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, наявні в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення по справі №910/9077/17.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

07.12.2015 між Приватним підприємством «Явір-2005» (надалі - охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (надалі - замовник) укладено договір №271/Пл-ф, відповідно до умов якого замовник замовляє, а охорона надає послуги з охорони (надалі - послуги), а саме: приймає під охорону (фізичну) відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах та знаходиться на об'єкті замовника, згідно додатку №2 до договору - (надалі - об'єкт). Охорона об'єктів та майна, що на них знаходиться, здійснюється погодинно у календарні дні тижня згідно з додатком №1 до даного договору.

За умовами п. 2.4 договору №271/Пл-ф технічний стан об'єкта, що приймається під охорону, наявність засобів охорони і безпеки, додаткова потреба в цих засобах, а також строки їх впровадження, зазначаються в «Акті обстеження технічного стану» (Додаток №3 до договору), який складається охороною та погоджується з замовником під час укладення договору.

Відповідно до п. 2.8 договору №271/Пл-ф передача під охорону об'єкта (майна) та зняття об'єкта (майна) з-під охорони здійснюється за актом приймання-передачі об'єкту (Додаток №4 до договору), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно з пунктом 3.1 договору ціна договору визначається сторонами у розрахунку, наведеному у додатку №1 до договору.

Пунктом 3.2 договору №271/Пл-ф сторони погодили, що оплата за цим договором здійснюється замовником щомісячно до 5 числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалося надання послуг, шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок охорони, згідно виставлених охороною рахунків, за умови підписання сторонами Акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Підтвердженням надання послуг являється акт здачі-приймання робіт (надання послуг), що надається охороною для підписання замовнику в двох примірниках в кінці кожного місяця (п. 3.3 договору №271/Пл-ф).

Пунктом 6.2 договору №271/Пл-ф сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати послуг охорони замовник сплачує охороні пеню за весь час прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в момент прострочення, від недоплаченої суми за кожен день прострочення.

У додатку №2 до договору (перелік об'єктів, що передаються під охорону) сторони погодили, що об'єктом який передається під охорону є лікеро-горілчаний завод, який знаходиться у м. Полтава, вул. Зінківська,3.

Судом встановлено, що відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» №523 від 28.06.2016 відповідачем розірвано договір №271/Пл-ф з 01.08.2016, що також не заперечується сторонами.

Судом також встановлено, що 01.07.2016 між Приватним підприємством «Явір-2005» (надалі - охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуцій на компанія» (надалі - замовник) укладено договір №ЗП/358-ф, відповідно до умов якого замовник замовляє, а охорона надає послуги з охорони (надалі - послуги), а саме: приймає під охорону (фізичну) відокремлені приміщення (будівлі) та майно, яке належить замовнику на праві власності або знаходиться в його користуванні на законних підставах та знаходиться на об'єкті замовника, згідно додатку №2 до договору - (надалі - об'єкт). Охорона об'єктів та майна, що на них знаходиться, здійснюється погодинно у календарні дні тижня згідно з додатком №1 до даного договору.

За умовами п. 2.4 договору №ЗП/358-ф технічний стан об'єкта, що приймається під охорону, наявність засобів охорони і безпеки, додаткова потреба в цих засобах, а також строки їх впровадження, зазначаються в «Акті обстеження технічного стану» (додаток №3 до договору), який складається охороною та погоджується з замовником під час укладення договору.

Відповідно до п. 2.8 договору №ЗП/358-ф передача під охорону об'єкта (майна) та зняття об'єкта (майна) з-під охорони здійснюється за актом приймання-передачі об'єкту (Додаток №4 до договору), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п. 3.1 договору ціна договору визначається сторонами у розрахунку, наведеному у Додатку №1 до договору.

Пунктом 3.2 договору №ЗП/358-ф сторони погодили, що оплата за цим договором здійснюється замовником щомісячно до 5 числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалося надання послуг, шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок охорони, згідно виставлених охороною рахунків, за умови підписання сторонами Акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Підтвердженням надання послуг являється акт здачі-приймання робіт (надання послуг), що надається охороною для підписання замовнику в двох примірниках в кінці кожного місяця (п. 3.3 договору №ЗП/358-ф).

За умовами п. 3.4 договору №ЗП/358-ф замовник повинен не пізніше 05-го числа місяця, наступного за звітним, підписати Акт здачі-приймання робіт та повернути один примірник охороні або надати вмотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до п. 3.5 договору №ЗП/358-ф у випадку не підписання Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) та не надання вмотивованої відмови від його підписання у терміни, передбачені п. 3.4., вважається, що замовником отримані послуги з охорони належної якості, у повному обсязі та своєчасно, у відповідності до умов договору, а обов'язок оплати наданих послуг таким, що настав.

У разі наявності обґрунтованих зауважень до охорони, замовник зобов'язаний в термін 5 (п'яти) календарних днів з дня виявлення зауважень, направити охороні свої письмові претензії.

Якщо замовник не заявить свої письмові претензії, він втрачає право у подальшому при підписанні Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за відповідний місяць посилатися на ці зауваження, як на підставу відмови від підписання Акту або на порушення умов договору (п. 3.6 договору №ЗП/358-ф).

Пунктом 10.1 договору №ЗП/358-ф сторони погодили, що цей договір укладається строком на 1 (один) рік і набирає чинності з моменту підписання сторонами.

Відповідно до п. 9.2 договору №ЗП/358-ф договір може бути розірвано за ініціативою замовника в односторонньому порядку із письмовим попередженням охорони не менше ніж за 30 днів в наступних випадках: наявності двох або більше зауважень замовника до охорони відповідно до п. 3.6 цього договору.

За умовами п. 10.4 договору №ЗП/358-ф, договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін з попереднім письмовим повідомленням про це другої сторони не менш ніж за 30 діб.

У додатку №2 до договору №ЗП/358-ф (перелік об'єктів, що передаються під охорону) сторони погодили, що об'єктом який передається під охорону є лікеро-горілчаний завод, який знаходиться у Запорізькій обл., Запорізькому р-ні, с. Хортиця, пр.-к Сонячний, 5а.

Дослідивши зміст укладених між позивачем та відповідачем договорів, суд дійшов висновку, що дані правочини за своєю правовою природою є договорами про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов'язань містяться і у ч.ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором №271/Пл-ф (з урахуванням заяви про зміну підстав позову), позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання за цим договором, проте відповідач порушив зобов'язання щодо своєчасного здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі за травень та червень 2016 року. Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» перед Приватним підприємством «Явір-2005» становить 12 603,60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору №271/Пл-ф між позивачем та відповідачем було підписано акт надання послуг №983 від 31.05.2016 за травень 2016 року на загальну суму 58 590,00 грн. При цьому, акт наданих послуг №1237 від 30.06.2016 за червень 2016 року на загальну суму 56 700,00 грн. відповідач не підписав.

Разом з цим, у відзиві на позовну заяву відповідач підтвердив наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» заборгованості за договором №271/Пл-ф в сумі 12 603,60 грн. за травень та червень 2016 року.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.2 договору №271/Пл-ф сторони погодили, що оплата за цим договором здійснюється замовником щомісячно до 5 числа місяця, наступного за тим, в якому здійснювалося надання послуг, шляхом перерахування замовником грошових коштів на рахунок охорони, згідно виставлених охороною рахунків, за умови підписання сторонами Акту здачі-приймання робіт (надання послуг).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до умов п. 3.2 договору та вимог ст. 530 ЦК України, відповідач повинен був оплатити надані послуги за травень 2016 року у строк до 05.06.2016, а за червень 2016 року - до 05.07.2016.

Проте, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст.526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, відповідач взяті на себе за №271/Пл-ф зобов'язання не виконав, станом на день звернення до суду з даним позовом (06.06.2017) не оплатив надані послуги у розмірі 12 603,60 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не заперечив та не спростував факт порушення взятих на себе грошових зобов'язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором №271/Пл-ф в сумі 12 603,60 грн. підлягають задоволенню.

Звертаючись до суду з даним позовом Приватне підприємство «Явір-2005» також просить суд стягнути заборгованість за надані послуги, погоджені договором №ЗП/358-ф за жовтень 2016 року - січень 2017 року у розмірі 409 310,40 грн.

Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов'язання за договором №ЗП/358-ф, проте відповідач порушив зобов'язання щодо своєчасного здійснення оплати.

Відповідач не заперечує та визнає заборгованість за договором про надання послуг №ЗП/358-ф від 01.07.2016р. лише за період жовтень - листопад 2016 року на суму 176 894,00 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення 232 416,00 грн. (за грудень 2016 року - січень 2017 року) заперечує та вказує на те, що дані послуги Приватним підприємством «Явір-2005» не надавались, оскільки у зв'язку із численними порушеннями та невиконанням Приватним підприємством «Явір-2005» умов договору №ЗП/358-ф, відповідач в односторонньому порядку розірвав договір з 01.12.2016.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що Приватне підприємство «Явір-2005» свої зобов'язання за договором №ЗП/358-ф виконало в повному обсязі. Між позивачем та відповідачем підписано наступні акти здачі-прийняття робіт:

- акт №24412 від 31.10.2016р. жовтень 2016р. на суму 80054,40 грн.;

- акт №2670 від 31.11.2016р. листопад 2016р. на суму 77472,00 грн.;

- акт №2940 від 31.11.2016р. листопад 2016р. на суму 19368,00 грн., (належним чином засвідчені позивачем копії, яких знаходяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуто у судовому засіданні).

Станом на час розгляду справи (02.08.2017) зазначені акти підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено печатками підприємств без зауважень та заперечень на суму 176 894,40 грн.

Проте, всупереч умовам укладеного договору і положенням ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України, відповідач взяті на себе за договором №ЗП/358-ф зобов'язання не виконав, станом на день звернення до суду з даним позовом (06.06.2017) не оплатив надані послуги на суму 176 894,40 грн.

При цьому, судом прийнято до уваги, що представниками відповідача в процесі розгляду справи обставини щодо належного виконання позивачем своїх обов'язків у жовтні - листопаді 2016 року за договором №ЗП/358-ф не заперечувались.

Оскільки відповідачем прийнято надані позивачем послуги без зауважень та заперечень, однак не здійснено повної сплати їх вартості, зважаючи на відсутність правових підстав для припинення такого зобов'язання, сума боргу в розмірі 176 894,40 грн. має бути стягнута на користь позивача в судовому порядку.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором №ЗП/358-ф у розмірі 232 416,00 грн. за надані послуги у грудні 2016 року - січні 2017 року, суд відзначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем складено та направлено на підписання відповідачу наступні акти здачі-приймання робіт (надання послуг):

- акт №3044 від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 92 320,80 грн.;

- акт №298 від 31.01.2017 за грудень 2016 року на суму 20 013,60 грн.;

- акт №263 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 100 068,00 грн.;

- акт №299 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 20 013,60 грн., що підтверджується листом №213 від 15.03.2017.

Як стверджує позивач, Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» свої зобов'язання за договором №ЗП/358-ф щодо оплати робіт не виконано, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за грудень 2016 року - січень 2017 року не підписано, вмотивованої відмови від їх підписання позивачу не надано.

28.12.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією за №704 та 16.01.2017 - за №27, відповідно до яких просив відповідача у строк, передбачений договором, сплатити заборгованість, однак дані претензії відповідачем залишено без належного реагування.

15.03.2017 позивачем повторно направлено на адресу відповідача акт звірки взаєморозрахунків станом на 31.01.2017 та акти здачі-приймання робіт (надання послуг): акт №3044 від 31.12.2016 за грудень 2016 року на суму 92 320,80 грн.; акт №298 від 31.01.2017 за грудень 2016 року на суму 20 013,60 грн.; акт №263 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 100 068,00 грн.; акт №299 від 31.01.2017 за січень 2017 року на суму 20 013,60 грн. Вказаний лист отримано відповідачем 23.03.2017, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором.

За умовами п. 3.4 договору №ЗП/358-ф замовник повинен не пізніше 05-го числа місяця, наступного за звітним, підписати акт здачі-приймання робіт та повернути один примірник охороні або надати вмотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до п. 3.5 договору №ЗП/358-ф у випадку не підписання акту здачі-приймання робіт (надання послуг) та ненадання вмотивованої відмови від його підписання у терміни, передбачені п. 3.4., вважається, що замовником отримані послуги з охорони належної якості, у повному обсязі та своєчасно, у відповідності до умов договору, а обов'язок оплати наданих послуг таким, що настав.

В разі наявності обґрунтованих зауважень до охорони, замовник зобов'язаний в термін 5 (п'яти) календарних днів з дня виявлення зауважень, направити охороні свої письмові претензії.

Якщо замовник не заявить свої письмові претензії, він втрачає право у подальшому при підписанні акту здачі-приймання робіт (надання послуг) за відповідний місяць посилатися на ці зауваження, як на підставу відмови від підписання Акту або на порушення умов договору (п. 3.6 договору №ЗП/358-ф).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи умови п. 3.4, п. 3.5 та п. 3.6 договору та враховуючи ту обставину, що відповідачем не надано суду доказів виконання вимог зазначених пунктів договору, господарський суд приходить до висновку, що позивачем надано, а відповідачем отримано послуги з охорони належної якості, у повному обсязі та своєчасно, у відповідності до умов договору за грудень 2016 року - січень 20174 року на суму 232416,00 грн., а обов'язок оплати наданих послуг таким, що настав 30.03.2017.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надав відповідачеві послуги з охорони у визначені договором строки, а відповідач в порушення умов договору не сплатив на користь позивача згідно підписаних сторонами актів здачі-прийняття робіт на суму 80 054,40 грн. у строк до 07.11.2016, на суму 96 840,00 грн. у строк до 06.12.2016 та не сплатив 232 416,00 грн. за грудень 2016 року - січень 2017 року у строк до 30.03.2017.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Виходячи з вищенаведених норм закону, відповідачем належним чином протягом розгляду справи не було надано належних доказів по справі на спростування позовних вимог, а тому позовні вимоги Приватного підприємства «Явір-2005» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» заборгованості за договором №ЗП/358-ф у розмірі 409 310,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, доводи відповідача щодо порушення позивачем умов договору №ЗП/358-ф та припинення договірних відносин з 01.12.2016 (надані відповідачем акти про відсутність охорони на постах, складені в односторонньому порядку) судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Пунктом 9.2 договору сторони погодили, що договір може бути розірвано за ініціативою замовника в односторонньому порядку із письмовим попередженням охорони не менше ніж за 30 днів в наступних випадках: наявності двох або більше зауважень замовника до охорони відповідно до п. 3.6 цього договору.

Відповідно до п. 10.4 договору №ЗП/358-ф, договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін з попереднім письмовим повідомленням про це другої сторони не менш ніж за 30 діб.

Отже, враховуючи те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» не надано суду жодного доказу розірвання договору, як це передбачено п. 9.2. та 10.4 договору, суд не може прийняти надані відповідачем акти про відсутність охорони на постах, складені в односторонньому порядку, як належні та допустимі докази порушення позивачем умов договору №ЗП/358-ф та відповідно факт ненадання позивачем послуг у грудні 2016 року - січні 2017 року.

Окрім того, додатком №5 до договору №ЗП/358-ф сторони погодили Інструкцію з пропускного режиму на об'єкті.

Додатком №5 до договору №ЗП/358-ф сторонами погоджено ведення журналу реєстрації відкриття і здавання під охорону службових приміщень та погоджено реєстрування в'їзду/ виїзду транспортних засобів на об'єкт, що охороняється.

Судом для дослідження обставин викладених у відзиві Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» щодо відсутності охорони на постах зобов'язано відповідача надати суду для огляду в судовому засіданні журнал реєстрації відкриття і здавання під охорону службових приміщень на об'єкті який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Хортиця, пр-к Сонячний, 5а за договором №ЗП/358-ф від 01.07.2016р.; журнал обліку ввозу/вивозу матеріальних цінностей на об'єкті який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Хортиця, пр-к Сонячний, 5а; журнал обліку оглядів і правопорушень на об'єкті, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н., с. Хортиця, пр-к Сонячний, 5а. Відповідачем без поважних причин даних вимог суду не виконано, отже фактично не надано належних та допустимих доказів для підтвердження обставин, викладених у відзиві.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 2 746,39 грн. за порушення зобов'язання щодо оплати наданих послуг за договором №271/Пл-ф (за період з 06.10.2016 по 05.04.2017).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів на рахунок виконавця послуг не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, і він вважається таким, що прострочив.

За змістом ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 6.2.1 договору сторонами погоджено, що за кожний день прострочення оплати за цим договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розрахунок пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, (де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення, Д - кількість днів прострочення).

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення пеню за договором №271/Пл-ф за період з 06.10.2016 по 05.04.2017 в сумі 2 746,39 грн.

У п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4 7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Перевіривши розрахунок пені, наведений позивачем у позовній заяві, суд дійшов висновку про те, що він не є арифметично вірним. Згідно з розрахунком суду стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 902,23 грн.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 235,94 грн. за договором №271/Пл-ф та 3 634,35 грн. 3% річних за договором №ЗП/358-ф, як це передбачено ст. 625 ЦК України.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено, що позивачем при нарахуванні інфляційних та 3% річних також не враховано частини другої статті 530 Цивільного кодексу України при нарахуванні 3% річних за договором №ЗП/358-ф, а тому за перерахунком суду з відповідача підлягає стягненню 3% річних в сумі 235,94 грн. за договором №271/Пл-ф та 3631,31 грн. - 3% річних за договором №ЗП/358-ф.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм, викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають 12 603,60 грн. - основний борг, 902,23 грн. - пені та 235,94 грн. - 3% річних за договором №271/Пл-ф; 409 301,40 грн. - основний борг та 3 631,31 грн. - 3% річних за договором №ЗП/358-ф.

Одночасно, господарський суд зазначає, що предметом даного позову є вимога про захист майнових прав, порушених внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договорами №271/Пл-ф від 07.12.2015 та №ЗП/358-ф від 01.07.2016.

Частиною 1 статті 58 ГПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу).

Порушення правил об'єднання позовних вимог має наслідком повернення судом позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду.

У п. 3.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

При цьому, порушення об'єднання позовних вимог Господарським судом міста Києва виявлено вже після порушення провадження у справі, а тому позовні вимоги позивача підлягають розгляду по суті, що не суперечить позиції викладеній у п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 49, ст.ст. 78, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства «Явір-2005» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (01135, м. Київ, вул. В'ячеслава Чорновола, 12, ) на користь Приватного підприємства «Явір-2005» (36007, Полтавська область, м. Полтава, вул. Хлібозаводська, буд. 7, ) 12 603 (дванадцять тисяч шістсот три) грн. 60 коп. - заборгованості за договором №271/Пл-ф від 07.12.2015 про надання послуг з охорони, 902 (дев'ятсот дві) грн. 23 коп. - пені та 235 (двісті тридцять п'ять) грн. 94 коп. - 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (01135, м. Київ, вул. В'ячеслава Чорновола, 12, ) на користь Приватного підприємства «Явір-2005» (36007, Полтавська область, м. Полтава, вул. Хлібозаводська, буд. 7, ) 409 310 (чотириста дев'ять тисяч триста десять) грн. 40 коп. - заборгованості за договором №ЗП/358-ф від 01.07.2016 про надання послуг з охорони та 3 631 (три тисячі шістсот тридцять одна) грн. 31 коп. - 3% річних.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська дистрибуційна компанія» (01135, м. Київ, вул. В'ячеслава Чорновола, 12, ) на користь Приватного підприємства «Явір-2005» (36007, Полтавська область, м. Полтава, вул. Хлібозаводська, буд. 7, ) 6 400 (шість тисяч чотириста) грн. 12 коп. судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог Приватного підприємства «Явір-2005» - відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 02.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.08.2017.

Суддя В.В. Князьков