ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017р. Справа № 914/1317/17

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., при секретарі судового засідання Дубенюк Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал, м. Трускавець, Львівська область

про стягнення заборгованості

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник;

від відповідача: ОСОБА_2 представник

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутніх представників сторін в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал про стягнення основного боргу в розмірі 491914грн. 70коп., інфляційних втрат в розмірі 5159грн. 89коп., 3% річних у розмірі 1787грн. 32коп. та пені у розмірі 7583грн. 10коп.

Ухвалою суду від 30.06.2017р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 18.07.2017р.

Враховуючи те, що у звязку з тимчасовою втратою працездатності судді Іванчук С.В., судове засідання призначене на 18.07.2017р. не відбулося, та виходячи із принципу незмінності складу суду відповідно до положень абз. 2 пп. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010р. (із змінами та доповненнями), та враховуючи встановлений строк розгляду спору, ухвалою суду від 25.07.2017р. розгляд справи призначено на 02.08.2017р. В судовому засіданні 02.08.2017р. оголошувалась перерва до 03.08.2017р.

17.07.2017р. представником відповідача через канцелярію суду (вх.№3102/17) подано клопотання про зупинення провадження у справі №914/1317/17 до вирішення справи №914/905/17 з доданими до нього документами згідно додатків. В даному клопотанні відповідач зазначає, що господарським судом Львівської області розглядається справа №914/905/17 за позовом ТОВ «Трускавецький водоканал» до КП «Дрогобичводоканал» про примусове виконання обовязку в натурі. У даній справі, як зазначає відповідач, ТОВ «Трускавецький водоканал» доводить бездіяльність КП «Дрогобичводоканал» щодо встановлення окремих тарифів, які на 33% менше розміру єдиного тарифу, просить суд зобовязати КП «Дрогобичводоканал» провести розрахунок окремого тарифу на період з 01.01.2016р. по 30.04.2016р., що матиме наслідком проведення перерахунку наданих послуг по окремому тарифу, який нижчий на 33% від єдиного тарифу. Позивач зазначає, що в такому випадку різниця переплачених ТОВ «Трускавецький водоканал» коштів буде зарахована в погашення загальної заборгованості перед КП «Дрогобичводоканал», а отже наведене, на думку позивача, впливатиме на розгляд даної справи та буде підставою для відмови в позові. Також на думку відповідача справа №914/905/17 за позовом ТОВ «Трускавецький водоканал» до КП «Дрогобичводоканал» про примусове виконання обовязку в натурі встановить обставини, які матимуть значення для даної справи, а саме відсутність вини ТОВ «Трускавецький водоканал» в порушенні зобовязань в оплаті за послуги водопостачання та водовідведення і встановить факт прострочення кредитора, що на думку відповідача є підставою для відмови в позові про стягнення штрафних санкцій. Представник позивача заперечив проти задоволення даного клопотання, та зазначив, що справа до якої просить зупинити провадження відповідач не повязана із розглядом даного спору та не унеможливлює розгляд даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, про що виносить ухвалу.

У п. 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення (частини 3 і 4 ст. 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Судом розглянуто заявлене представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі та враховуючи обставини справи, підстави та предмет спору у справі №914/1317/17 , а також враховуючи підстави та предмет спору у справі №914/905/17 за позовом ТОВ «Трускавецький водоканал» до КП «Дрогобичводоканал» про примусове виконання обовязку в натурі, встановлено, що дані справи не є пов"язаними, обставини які підлягають дослідженню у справі 914/905/17 не мають преюдиційного значенння для розгляду даного спору у справі № 914/1317/17, тому у звязку із безпідставністю та необґрунтованістю відповідно до вимог ч.1 ст.79 ГПК України, у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі із вищезазначених підстав, відмовлено.

18.07.2017р. представник позивача, через канцелярію суду (вх.№25154/17) подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів згідно додатку.

03.08.2017р. представник позивача, через канцелярію суду (вх.№26786/17) подав дадаткові пояснення до позовної заяви.

В судове засідання 03.08.2017р. представник позивача явку забезпечив, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві і просить суд позов задоволити.

В судове засідання 03.08.2017р. представник відповідача явку забезпечив, позовні вимоги в частині нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних заперечив з підстав зазначених у відзиві вх.№26861/17 від 03.08.2017р., в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про зменшення розміру нарахування пені у зв"язку із важким матеріальним становищем, що спричинено обставинами зазначеними у відзиві. В підтвердження даних обставин відповідач долучив звіт про фінансові результати за І півріччя 2017р., копії ухвал у справах №914/1886/15, №914/4378/14. У відзиві за вх.№26861/17 від 03.08.2017р. на позовну заяву, відповідач зазначив, що основний борг частково є результатом: неправомірної тарифної політики виконкому Трускавецької міської ради у період з вересня 2014 року по грудень 2015 року; відсутності у законодавстві компенсаційного механізму відшкодування субєктам господарювання у сфері комунальних послуг різниці між тарифами, встановленими споживачам - юридичним особам (в т.ч бюджетним), та фактичними витратами на надання таких послуг, за рахунок субвенцій; невизначеності у законодавстві компенсаційного механізму відшкодування субєктам господарювання у сфері комунальних послуг застосованих постачальниками послуг штрафних санкцій за несвоєчасну оплату послуг або оплату з порушенням строків, які є наслідком неотримання різниці в тарифах, за рахунок субвенцій; бездіяльності позивача - КП «Дрогобичводоканал» щодо формування тарифів протягом вересня - грудня 2015 року. Також відповідач зазначає, що після проведення взаєморозрахунків станом на 01.01.2016р. у ТОВ «Трускавецький водоканал» перед виробником послуг залишались несплаченими: заборгованість з врахуванням індексу інфляції, трьох відсотків річних та штрафних санкцій згідно рішень судів в сумі 4 516 203,26 грн. та заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 4 492 088,16 грн, пеня - 2 818 091,38грн, разом - 7 310179,54 грн., яка підтверджена сторонами в акті звірки від 03.05.2017р.

Відповідач у відзиві зазначає, що неприйняття рішення виконкомом Трускавецької міської ради щодо встановлення підвищених тарифів, затвердження виконкомом Трускавецької міської ради економічно необгрунтованих тарифів, невключення до розрахунку відшкодування - субвенції всієї суми заборгованості (зокрема, від різниці в тарифах на послуги, що надавались юридичним особам), пені, інфляційних нарахувань, 3% річних по рішеннях суду, порушення позивачем законодавства та невиконання обовязку щодо формування і встановлення з 01.01.2016р. для субєкта господарювання у сфері водопостачання та водовідведення - ТОВ «Трускавецький водоканал» - окремих тарифів - це обставини, які спричинили утворення заборгованості за послуги по договору. Отже, як зазначає відповідач, з огляду на наведене вина відповідача у простроченні платежів за договором відсутня, оскільки невиконання зобовязань повязане з обставинами, на які відповідач немає впливу.

Відповідач у відзиві на позов також зазначає, що на наявність скрутного матеріального становища відповідача впливає і та обставина, що відповідач зобовязаний згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 03.03.2016р. в справі №914/1886/15 сплачувати кожного місяця з березня 2016р. до лютого 2019р. суми розтермінованої заборгованості по 44 729,90 грн. та ухвали Господарського суду Львівської області від 22.03.2016р. в справі №914/4378/14 сплачувати кожного місяця з березня 2016р. до лютого 2019р. суми розтермінованої заборгованості по 84 145,27 грн.

За таких обставин, на думку відповідача, коли в діях відповідача немає вини та відсутній склад правопорушення, у позивача немає підстав застосовувати до боржника заходи відповідальності, передбачені ст.611 ЦК України, ст. 216 ГК України та з тих же підстав до відповідача не може бути застосовано і заходи спеціального виду цивільно-правової відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України (зокрема, за користування утримуваними ним грошовими коштами) у вигляді інфляційних нарахувань та 3% річних. На підтвердження обставин викладених у відзиві відповідачем долучено копії зокрема заяви №867 від 01.08.2014р., акту звірки розрахунків від 03.05.2017р., заяви №342 від 18.04.2017р., звіту про фінансові результати за 1 півріччя 2017р., ухвал господарського суду Львівської області від 03.03.2016р. у справі №914/1886/15 та від 22.03.2016р. у справі №914/4378/14.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області, в с т а н о в и в:

01.01.2016р. між Комунальним підприємством Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області (виробник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення в редакції згідно протоколу розбіжностей, згідно до умов (п.1.1.) якого виробник зобовязується надавати Споживачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на умовах цього Договору. Споживач зобовязується проводити відбір води та скидати стічні води у каналізаційні мережі Виробника у межах обсягів та на умовах, передбачених цим Договором, а також своєчасно оплачувати спожиті послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених Договором.

Згідно до п. п. 4.1., 4.2. договору від 01.01.2016р. в редакції згідно протоколу розбіжностей тарифи на послуги: з централізованого водопостачання 6,012грн. за 1м3 з ПДВ, з централізованого водовідведення 2,724грн. за 1м3 з ПДВ. Тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення є державними регульованими тарифами, які затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а відтак можуть бути змінними впродовж терміну дії цього Договору.

За умовами п. 5.1. договору від 01.01.2016р. в редакції згідно протоколу розбіжностей, розрахунковим періодом згідно цього Договору вважатиметься період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця.

Відповідно п. 4.4., п.п. 7.2.2 п. 7.2 договору від 01.01.2016р. в редакції згідно протоколу розбіжностей, відповідач зобовязаний проводити оплату за надані послуги не пізніше 30 числа кожного поточного місяця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору за період квітень-травень 2017р. позивач надав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач прийняв їх на загальну суму 2183561,7грн., що підтверджується рахунками фактурами №1306 від 25.04.2017р., №1306 від 25.05.2017р., актами спожитої води і скинутих стоків квітень та травень 2017р. №360 від 25.04.2017р., №470 від 25.05.2017р. підписаними та скріпленими печатками обох сторін та актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0002834 від 25.04.2017р. на суму 1016914грн. 70коп. (з ПДВ), який підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками. Доказів в спростування даних обставин суду не надано, відповідачем дані обставини не заперечено.

Позивач у позовній заяві зазначає, що оплата наданих послуг відповідачем здійснювалась несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем за період квітень - травень 2017 року станом на 19 червня 2017 року становить 491 914,70 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи виписками за рахунками (розрахунок даної суми заборгованості наведено у додатку до позовної заяви).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості не представлено, відтак заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення надані позивачем відповідачу становить 491914грн. 70коп..

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (ст.610 ЦК України).

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст.218 ГК України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобовязання контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач, на підставі ст.625 ЦК України, за прострочення оплати за період з 01.05.2017р. по 31.05.2017р. із суми заборгованості за надані послуги в квітні 2017р.. нарахував відповідачу інфляційні втрати у розмірі 5159грн. 89коп., за період з 01.05.2017р. по 19.06.2017р. із суми заборгованості за надані послуги в квітні та травні 2017р. провів нарахування 3% річних у розмірі 1787грн. 32коп. (розрахунки перевірені та долучені до матеріалів справи).

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 5 п. 5.4. Договору від 01.01.2016р. в редакції згідно протоколу розбіжностей передбачено, що за несвоєчасне виконання своїх грошових зобовязань відповідач зобовязується сплатити на користь позивача пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Так, позивачем згідно п.5.4. договору нараховано відповідачу пеню у розмірі 7583грн. 10коп. (із суми заборгованості за надані послуги в квітні та травні 2017р.). Розрахунки проведених нарахувань перевірені та долучені до матеріалів справи.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 1 ст.233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України). Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом. Враховуючи причини невиконання відповідачем зобов'язання та ступінь вини відповідача, а також враховуючи фінансовий стан відповідача та вжиття ним заходів до виконання зобов'язання, подані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заявленого відповідачем клопотання з підстав зазначених у відзиві, та зменшення розміру пені на 50 %.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача про стягнення основного боргу у розмірі 491914грн. 70коп., інфляційних втрат в розмірі 5159грн. 89коп., 3% річних у розмірі 1787грн. 32коп. та пені у розмірі 3791грн. 55коп. є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню. В решті позовних вимог щодо стягнення пені в частині 3791грн. 55коп. належить відмовити у звязку із зменшенням судом.

Судовий збір необхідно віднести на відповідача, відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 4-3, 12, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Трускавецький водоканал (82200, Львівська область, м.Трускавець, вул.І.Франка, 59, ідентифікаційний код 33086713) на користь Комунального підприємства Дрогобичводоканал Дрогобицької міської ради Львівської області (82100, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Федьковича, 11, ідентифікаційний код 03348910) 491914грн. 70коп. основного боргу, 5159грн. 89коп. інфляційних втрат, 1787грн. 32коп. 3% річних, 3791грн. 55коп. пені та 7596грн. 68коп. судового збору.

В решті позовних вимог щодо стягнення пені відмовити.

Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 07.08.2017р.

Суддя Іванчук С.В.