ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Справа № 910/22904/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

суддів Карабаня В.Я.,

Корнілової Ж. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
на рішеннягосподарського суду міста Києва від 22.02.2017 р. (суддя Босий В.П.)
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 р. (судді: Зубець Л.П., Алданова С.О., Мартюк А.І.)
у справі№910/22904/16 господарського суду міста Києва
за позовомФізичної особи - підприємця ОСОБА_2
до1. Комунального підприємства "Київський метрополітен" 2. Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаКиївська міська рада
прозобов'язання укласти договір
за участю представників:
від позивача ОСОБА_3, свідоцтво НОМЕР_1 від 29.05.2008 р.
від відповідачів1. Швед Я.О., довіреність №170 від 26.12.2016 р. 2. Костюк О.М., довіреність №062/02/07-133 від 10.01.2017 р.
від третьої особиКостюк О.М., довіреність №225-КМР-1835 від 29.05.2017 р.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Київський метрополітен" та Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Київської міської ради, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила зобов'язати відповідачів укласти договір оренди майна територіальної громади.

Позовна заява обґрунтована тим, що на даний час існує діюче рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності про погодження питання щодо продовження строку дії договорів оренди з позивачем на 2 роки 364 днів.

Місцевий та апеляційний господарські суди не погодились з наведеними доводами позивача, визнали відсутнім у останнього переважного права на укладення договору оренди, у зв'язку з чим відмовили в задоволенні заявлених позовних вимог.

Не погодившись з судовими актами, прийнятими господарськими судами попередніх інстанцій, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 р., рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2017 р. у справі №910/22904/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Вказана касаційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 763, 764 Цивільного кодексу України та ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 р., касаційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.08.2017 р.

В судове засідання 14.08.2017 р. з'явились представники позивача, відповідачів та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в касаційній скарзі, просив її задовольнити. Представники відповідачів та третьої особи в судовому засіданні заперечили проти задоволення касаційної скарги.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Попередніми судовими інстанціями встановлено, що 01.06.2010 р. між відповідачем 1 (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди №48-Упр(Ор)-10, за умовами якого орендодавець на підставі рішення Київради №917/2986 від 24.12.2009 р. передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для торгівлі непродовольчими товарами та фотопослуги.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі відповідача 1 (п. 2.4 договору).

На виконання умов договору оренди відповідач 1 передав, а позивач прийняв об'єкт оренди, про що було складено і підписано відповідний акт приймання-передачі від 01.06.2010 р.

Відповідно до п. 9.1 договору №48-Упр(Ор)-10 від 01.06.2010 р. вказаний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 01.06.2010 р. до 31.05.2012 р.

В подальшому, зважаючи на відсутність заперечень орендодавця, дія договору оренди була пролонгована до 31.05.2016 р. Дана обставина не заперечується сторонами справи.

Вказане також окремо підтверджується рішенням господарського суду міста Києва від 20.10.2016 р. у справі № 910/16220/16 про виселення позивача з орендованого приміщення, яке набрало законної сили, не було змінено чи скасовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно зі ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 2 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря);

- банкрутства орендаря;

- загибелі об'єкта оренди;

- ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Зважаючи на те, що договір оренди №48-Упр(Ор)-10 від 01.06.2010 р. припинив свою дію, на даний момент між сторонами відсутні орендні правовідносини, що виникли на підставі цього договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що 25.12.2013 р. на засіданні постійної комісії Київської міської ради з питань власності, оформленому протоколом №166 від 25.12.2013р., було погоджено питання щодо продовження терміну дії договору оренди нежитлових приміщень на станціях метро, які перебувають на балансі відповідача 1, в тому числі і договору №48-Упр(Ор)-10 від 01.06.2010 р.

Позивач вважає, що відповідне рішення свідчить про те, що уповноваженим органом надано йому право на оренду відповідного майна, у зв'язку з чим просить суд зобов'язати відповідачів укласти договір оренди строком на 2 роки 364 дні в редакції типового договору про передачу в оренду майна територіальної громади міста Києва.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог місцевий та апеляційний господарські суди виходили з наступного:

1. Рішенням постійної комісії Київської міської ради з питань власності, оформленим протоколом №166 від 25.12.2013 р., вирішено питання про продовження строку діючих договорів оренди. Рішення про укладення нових договорів з орендарями комісією не приймалось.

2. Позивач не звертався до відповідачів із пропозицією укласти новий договір оренди. Наявні в матеріалах справи листи позивача стосуються виключно продовження строку дії договору №48-Упр(Ор)-10 від 01.06.2010 р.

3. До спірних правовідносин не підлягають застосуванню приписи ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки у вказаних правових нормах закріплено переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди, яке не породжує обов'язковості укладення такого договору для орендодавця.

Судова колегія Вищого господарського суду України, з огляду на підстави та предмет заявленого у справі №910/22904/16 позову, вважає, що вищенаведені висновки господарських судів попередніх інстанцій про юридично значиму поведінку сторін справи, відповідають дійсності, ґрунтуються на матеріалах справи та не суперечать приписам чинного законодавства.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правомірності застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм чинного матеріального та процесуального права. Дані доводи полягають у довільному тлумаченні позивачем вищевказаного рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності та чинних правових норм, що регулюють правовідносини, пов'язані з орендою комунального майна.

За таких обставин, оскаржувані судові рішення є законними, обґрунтованими та не підлягають зміні або скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2017 р. та рішення господарського суду міста Києва від 22.02.2017 р. у справі №910/22904/16 залишити без змін.

Головуючий судя А.С. Ємельянов

Судді: В.Я. Карабань

Ж.О. Корнілова