ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Справа № 911/1849/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг

до відповідача ОСОБА_1 підприємство Довіра,

Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер

про стягнення 77573,39грн

Суддя Чонгова С.І.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 23.03.2016);

від відповідача 1 не зявився;

від відповідача 2 не зявився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю Хімагромаркетинг (далі ТОВ Хімагромаркетинг) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства Довіра (далі - ПП Довіра), та до Товариства з обмеженою відповідальністю Сендер (далі ТОВ Сендер) та просить стягнути з відповідачів солідарно 77573,39грн, що складається з:

- 42 937,22грн основна заборгованість

- 20 609,86грн проценти за період з 21.10.2016 по 12.06.2017;

- 7 585,73грн пеня за період з 21.10.2016 по 12.06.2017;

- 6 440,58грн штраф.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення зобовязань ПП Довіра за договором поставки № АП -20-0095 від 27.05.2016, за виконання яких поручилось ТОВ Сендер в силу договору №ПР-20-0095 від 10.06.2016, в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідачі у справі ПП Довіра та ТОВ Сендер відзиву по суті заявлених вимог не надали.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2016 між ТОВ «Хімагромаркетинг» (далі продавець) та ПП Довіра (далі покупець) укладено договір поставки № АП-20-0095 (далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, продавець зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар на суму 45 027,22грн (далі - товар) (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору, вартість товару на дату укладення договору становить 45 027,22грн у т.ч. ПДВ 20%; вартість товару може змінюватись у порядку, передбаченому п.2.2, при цьому, така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткових узгоджень шляхом підписання змін та доповнень до вказаного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, покупець зобовязаний сплатити продавцю вартість товару, зазначену у п. 1.2 вказаного договору, а саме:

- не пізніше 30.05.2016 9 005,44грн;

- не пізніше 20.10.2016 36 021,78грн.

Право власності на товар виникає у покупця з дня передачі товару (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 7.1 вказаний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2017, а в частині розрахунків до повного виконання покупцем своїх зобовязань за цим договором.

Крім того, між ТОВ «Хімагромаркетинг» та ПП Довіра підписано додаткову угоди № АП20-0005 від 27.05.2016.

Відповідно до вказаної угоди сторони домовились зменшити вартість товару, який постачається; на суму 2 090,00грн.

Як встановлено під час розгляду справи, позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу 1 товар на загальну суму 42 937,22грн, що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання цінностей, копії яких долучено до матеріалів справи.

Як вказує позивач, відповідачем 1 кошти за отриманий товар не сплачено.

10.06.2016 між ТОВ «Хімагромаркетинг» (далі - кредитор) та ТОВ «Сендер» (далі - поручитель) укладено договір поруки № ПР-20-0095 (далі договір поруки).

У відповідності до п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязків ПП Довіра за договором, передбаченими розділом 2 вказаного договору договором №АП-20-0095 від 27.05.2016 (далі основний договір).

Як визначено п.1.2 договору поруки, у разі порушення боржником основного договору та/або зобовязання боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання боржником у повному обсязі; поручитель відповідає у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи оплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, курсові втрати, витрати кредитора тощо.

У випадку виконання поручителем обовязків боржника перед кредитором, до поручителя переходять усі права кредитора за основним договором (п. 3.1 договору поруки).

Згідно п. 3.3 договору поруки кредитор не має право змінювати умови основного договору без згоди на те поручителя, якщо внаслідок такої зміни збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Договір поруки вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 4.1 договору поруки).

Згідно п. 4.2 договору поруки вказаний договір діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України.

У звязку з невиконанням боржником відповідачем 1 умов договору поставки щодо оплати переданого йому товару у визначений договором строк, позивачем 11.10.2014 вручено відповідачу 2 - ТОВ «Сендер» вимогу б/н від 10.11.2016 про сплату протягом 3 календарних днів з моменту отримання суми основного боргу у розмірі 42 937,22грн.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем 1 та відповідачем 2 зобовязань з оплати переданого товару, а також застосування до них відповідальності, встановленої умовами договору та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом виконання зобовязань, яке визначено ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, що регулює відносини сторін при поставці, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, що передбачено вказаною нормою.

Так, згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При укладенні договору позивачем та відповідачем 1 змінено загальне правило, відповідно до якого товар, переданий за договором купівлі-продажу, оплачується після його прийняття, шляхом встановлення іншого строку оплати у п. 2.1 договору.

Однак, як встановлено під час розгляду справи, відповідач 1 не здійснив оплату поставленого йому за накладними товару у строк, вказаний у п. 2.1 договору, що ним під час розгляду спору у даній справі не спростовано шляхом надання доказів оплати.

Крім того, відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Приписами чч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідач 2, після звернення до нього позивача з вимогою, не виконав зобовязання відповідача 1 з оплати поставленого товару.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідачі, які відповідають солідарно за виконання відповідного зобовязання, є такими, що допустили порушення зобовязання.

Враховуючи, що відповідач 1 та відповідач 2 з настанням строку оплати виконали взяті на себе зобовязання з оплати товару не проведено розрахунок за такий товар, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за поставлений товар в сумі 42 937,22грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 7 585,73грн пені за період з 21.10.2016 по 12.06.2017 на заборгованість відповідача за договором, а також 6 440,58грн штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Так, відповідно до п. 5.2 договору, покупець відповідає за несвоєчасну оплату товару й сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу; при розрахунку пені застосовується ставка НБУ, що діє в період прострочення.

Відповідно до п. 5.3 договору, сторонами збільшено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені та штрафу, а також строку їх нарахування до 3 років від дня коли зобовязання мало бути виконане.

Відповідно до п. 5.4 договору у випадку прострочення виконання зобовязань, більше ніж на 10днів винна сторона додатково сплачує іншій стороні за даним договором штраф у розмірі 15% від ціни договору.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги в частині стягнення 7 585,73грн пені та 6 440,58грн штрафу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача процентів річних за період з 21.10.2016 по 12.06.2017 у розмірі 20 609,86грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 5.5 договору, сторони прийшли до згоди щодо зміни розмір процентної ставки, передбаченої ст. 625 ЦК України, і встановлюють її у розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару, протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та девяносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення девяноста календарних днів з дня закінчення строків оплати.

Таким чином, сторонами у договорі встановлений інший розмір процентів, а саме 40% від простроченої суми та девяносто шести за прострочення сплати понад 90 календарних днів.

За розрахунком суду, розмір процентів, становить 20 600,61грн, в задоволенні вимог про стягнення 9,25грн процентів суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів, 1599,81грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства Довіра та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сендер» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» 42 937,22грн основного боргу, 7 585,73грн пені, 6 440,58грн штрафу, 20 600,61грн процентів, а також 1599,81грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 9,25грн процентів річних відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 14.08.2017

Суддя С.І. Чонгова