ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р.Справа № 916/310/17

За первісним позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

про зобов'язання вчинити певні дії

та за зустрічним позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про виселення

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, згідно ордеру №106883 від 22.03.2017р.

від відповідача: Акименко О.В., згідно довіреності №01-36/64 від 13.12.2016р.; ОСОБА_4, згідно довіреності №01-36/25 від 15.06.2017р.; ОСОБА_5, згідно довіреності 301-36/31 від 01.08.2017р.

В судовому засіданні 14.08.17 р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_2, згідно ордеру №106883 від 22.03.2017р.

від відповідача: ОСОБА_3, згідно довіреності №01-36/64 від 13.12.2016р.; ОСОБА_5, згідно довіреності 301-36/31 від 01.08.2017р.

Суть спору: за первісним позовом - про визнання договору оренди №102/31 від 02.07.2007р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Департаментом комунальної власності ОМР продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

за зустрічним позовом - про виселення ФОП ОСОБА_1 з не житлового приміщення, загальною площею 70,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.03.2017р. справу №916/310/17 прийнято до провадження суддею Зайцевим Ю.О.

За результатами повторного автоматичного розподілу справи, призначеного за розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області Вінцевської О.О. №592 від 29.05.2017р., у зв'язку з закінченням повноважень судді Зайцева Ю.О., справу передано на розгляд судді Малярчук І.А., у зв'язку з чим ухвалою суду від 30.05.2017р. прийнято суддею Малярчук І.А. до свого провадження.

Позивач за первісним позовом на заявлених позовних вимогах наполягає, подав уточнену позовну заяву від 27.07.2017р. за вх.№16581/17, пояснення до позовної заяви від 27.07.2017р. за вх.№16553/17, в їх обґрунтування зазначає, що рішенням Господарського суду Одеської області від 14.05.2007р. по справі №9/63-07-1388 зобов'язано Представництво по управлінню комунальною власністю ОМР укласти із ФОП ОСОБА_1 договір оренди приміщення площею 70,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2. На виконання вказаного рішення суду між сторонами 02.10.2007р. укладено договір оренди №102/31 зі строком дії до 01.10.2010р. Згідно додаткового договору №10 від 29.03.2016р. про внесення змін до договору оренди нежитлового приміщення №102/31 від 02.10.2007р. строк дії договору оренди встановлено до 31.12.2016р. 05.12.2016р. підприємець звернувся до ДКВ ОМР із заявою про продовження терміну дії договору, на який 13.01.2017р. отримав відмову із посиланням на ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна". ФОП ОСОБА_1 вказує, що належно виконує обов'язки, передбачені договором оренди, у зв'язку з чим, в силу ч.3 ст.17 названого Закону, має переважне право на укладення договору оренди на новий термін, яке ДКВ ОМР порушено, так як за три місяці до закінчення строку договору оренди не повідомлено орендаря про намір використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Відповідач за первісним позовом проти позову заперечує, подав відзив на позов від 04.04.2017р. за вх.№7878/17, письмові пояснення від 06.07.2017р. за вх.№14811/17, де вказує, що строк дії договору оренди закінчився 31.12.2016р. та на новий строк договір продовжений не може бути через те, що орендарем неналежним чином виконувались зобов'язання щодо оплати орендної плати. Одночасно, ДКВ ОМР зазначає, що обраний ФОП ОСОБА_1 спосіб захисту порушених прав не відповідає законодавчо закріпленим способам захисту прав, що визначені у ст.16 ЦК України, ст.20 ГК України.

Ухвалою суду від 06.03.2017р. прийнято зустрічний позов ДКВ ОМР до ФОП ОСОБА_1. про виселення до спільного розгляду з первісним позовом у справі №916/310/17.

Позивач за зустрічним позовом вважає договір оренди №102/31 від 02.10.2007р. розірваним, так як листом від 13.01.2017р. №01-13/75 повідомив підприємця, що термін дії договору закінчився 31.12.2016р. та на новий строк продовжуватися не буде у відповідності до ч.2 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна", ст.764 ЦК України, та запропонував у добровільному порядку повернути об'єкт оренди. Одночасно, ДКВ ОМР вважає, що дія договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. припинилась 31.12.2016р. внаслідок закінчення строку його дії, як то передбачено п.7.9. договору оренди. Також, позивач за зустрічним позовом вказує, що договір оренди не може бути продовжений із ФОП ОСОБА_1, так як він не виконував належним чином свої обов'язки за договором оренди, внаслідок чого втратив право на переважне укладення договору оренди на новий строк. Так, на момент припинення договору оренди у позивача існує заборгованість з орендної плати за період з 01.01.2017р. по 15.01.2017р. в сумі 799,41грн., на яку нараховано 27,08грн. пені. ДКВ ОМР зазначає, що згідно п.4.7. договору оренди підприємець мав повернути орендодавцю об'єкт оренди протягом 15 днів з дати його розірвання, тобто, до 15.01.2017р., однак, підприємець вимогу щодо звільнення об'єкта оренди не виконав.

Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічного позову заперечує, подав відзив на зустрічний позов від 07.04.2017р. за вх.№8257/17, де зазначає, що розірвання та припинення дії договору не є тотожними поняттями, та розірвання договору є формою його припинення. Підприємець вказує, що строк дії договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. закінчився 31.12.2016р. Визначаючи добросовісність орендаря, необхідно виходити із виконання ним обов'язків до 31.12.2016р., а до 31.12.2016р. у орендаря була відсутньою заборгованість з орендної плати, а отже, на думку відповідача, існували правові підстави в силу ч.3 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" для переважного права орендаря на укладання договору на новий строк.

Клопотання та заяви сторін про долучення документів до справи від 07.02.2017р. за вх.№3029/17, від 02.03.2017р. за вх.№5200/17, від 07.04.2017р. за вх.№8258/17, від 19.04.2017р. за вх.№9145/17, від 06.07.2017р. за вх.№14740/17, від 09.08.2017р. за вх.№17313/17, про ознайомлення з матеріалами від 28.03.2017р. були судом задоволені.

Ухвалою суду від 06.07.2017р., за клопотанням сторін від 06.07.2017р. за вх.№2-3641/17, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи продовжено до 14.08.2017р.

У відповідності до вимог ст.77 ГПК України у судовому засіданні 07.08.2017р. було оголошено перерву до 14.08.2017р.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши їх в сукупності, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 14.05.2007р. по справі №9/63-07-1388 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради зобов'язано Представництво по УКВ ОМР укласти з ФОП ОСОБА_1 договір оренди приміщення площею 70,2кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

Об'єкт оренди належить територіальній громаді міста Одеси на праві власності, про що зазначено у свідоцтві про право власності №296580 від 14.02.2006р.

02.10.2007р. між Представництвом по управлінню комунальною власністю ОМР (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення №102/31, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежиле приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 поверх та підвал, загальною площею 70,2кв.м. згідно технічного паспорту ОМБТІ від 18.11.2005р. на підставі постанови Одеського апеляційного господарського суду від 10.07.2007р. №9/63-07-1388 під розміщення майстерні з ремонту взуття. Строк дії договору оренди з 02.10.2007р. до 01.10.2010р. (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2., 2.4. договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та Постанови КМУ №1846 від 27.12.2006р. „Про внесення змін до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна". За орендоване приміщення орендар зобов'язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 345,24грн., без врахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України. Орендар вносить орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його діяльності.

За положеннями п.4.7. договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання орендар зобов'язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Згідно п.7.5. договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін. Зміни та доповнення, що вносяться до договору, розглядаються сторонами на протязі 20 днів. Одностороння відмова від виконання умов договору та внесених змін не допускається.

Як передбачено умовами п.п.7.7., 7.9. договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на його продовження, у разі належного виконання ним умов договору. Дія договору оренди припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

Додатковими погодженнями від 10.01.2008р., від 26.01.2009р., від 03.02.2010р. до договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. сторони встановлювали розмір орендної плати в сумі 1 грн. на рік, як то визначено у рішеннях ОМР №3822-V від 25.12.2008р., №2131-V від 21.12.2007р. «Про пільга по орендній платі».

04.10.2010р. між Представництвом по УКВ ОМР (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено додаткове погодження №4, яким строк дії договору продовжено до 31.12.2010р., визначено розмір орендної плати в період з 01.01.2010р. по 31.12.2010р. в розмірі 1грн. на рік, як то передбачено рішенням ОМР №5366-V від 22.01.2010р. «Про пільги по орендній платі».

17.01.2011р. між Представництвом по УКВ ОМР (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1. (орендар) укладено додаткове погодження №5, згідно з яким строк дії договору продовжено до 17.01.2013р., розмір орендної плати в період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р. встановлено в розмірі 1грн. на рік згідно із рішенням ОМР №60-VI від 28.12.2010р. «Про пільги по орендній платі».

Додатковим договором №7 від 08.01.2013р., укладеним між ДКВ ОМР (який є правонаступником Представництва по УКВ ОМР) (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар), сторони погодили строк дії договору оренди до 31.12.2013р., а також встановили, що розмір орендної плати складає 1 грн. на рік в період з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., згідно рішення ОМР №2570-VI від 21.12.2012р.

За рішенням ОМР №4271-VI від 17.12.2013р. „Про встановлення розміру орендної плати" встановлено з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. ФОП ОСОБА_1 розмір орендної плати за орендоване приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, у розмірі 1 гривня на рік за все приміщення.

Згідно додаткового погодження №8 від 20.01.2014р., укладеного між ДКВ ОМР (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар), строк дії договору оренди продовжено до 31.12.2014р., на період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. встановлено розмір орендної плати в розмірі 1,2 грн. з ПДВ за рік.

Згідно рішення ОМР №5669-VI від 29.10.2014р. на період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. ФОП ОСОБА_1 установлено розмір орендної плати одна гривня на рік за все орендоване приміщення.

Відповідно до додаткового договору №9 від 11.12.2014р., укладеного між ДКВ ОМР (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар), строк дії договору встановлено до 31.12.2015р., на період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. розмір орендної плати визначено в розмірі 1,2грн. з ПДВ.

29.03.2016р. між ДКВ ОМР (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) укладено додатковий договір №10, відповідно до якого строк дії договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. визначено до 31.12.2016р. За орендоване приміщення орендар зобов'язується сплачувати орендну плату з 29.03.2016р., що становить за перший, після підписання додаткового договору, місяць 1364,53грн. (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць. (п.п.1.1., 1.3. договору).

05.12.2016р. ФОП ОСОБА_1 звернувся до ДКВ ОМР із заявою про продовження строку дії договору оренди №102/31 від 02.10.2007р.

У відповідь на вказану заяву листом №01-13/75 від 13.01.2017р. ДКВ ОМР повідомило орендаря про те, що у зв'язку із закінченням 31.12.2016р. строку дії договору оренди №102/31 від 02.10.2007р., орендодавець у відповідності до ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" не має намір продовжувати його дію на новий строк. Також, орендодавець висунув вимогу про звільнення орендарем об'єкта оренди у строк до 31.01.2017р. Вказаний лист отримано підприємцем 21.01.2017р.

Як вбачається із розрахунку ДКВ ОМР, заборгованість підприємця з орендної плати складає 799,41грн., 27,08грн. пені, а також орендодавцем нараховано 5046,14грн. неустойки за несвоєчасне повернення об'єкта оренди.

За розрахунком ДКВ ОМР станом на серпень 2017р. заборгованість підприємця по орендній платі складає 799,41грн., 105,73грн. пені, 22398,58грн. неустойки.

Відповідно до довідки МСЕК від 05.12.2006р. №003276 ОСОБА_1 є інвалідом другої групи безстроково, та крім того, на підтвердження даного факту позивач подав виписку із рішення ВКК №3 від 25.01.2017р.

На підтвердження оплати орендної плати за 2009 - 2015р.р., січень - листопад 2016р. ФОП ОСОБА_1 подав до справи копії квитанцій №8 від 26.02.2016р., №109 від 10.03.2016р., №37 від 12.05.2016р., №19 від 09.06.2016р., №52, №22 від 09.09.2016р., №155 від 11.10.2016р., №45 від 09.11.2016р., №14 від 14.12.2016р., №20 від 20.02.2013р., №106 від 18.12.2014р., №75 від 28.12.2015р., №ПН4755 від 26.02.2009р., №1544227 від 25.06.2009р., №26 від 31.03.2010р., №ПН3847 від 03.02.2011р., №47 від 12.01.2012р.

ОСОБА_7 був забудовником (за власні кошти) майстерні по АДРЕСА_2, та орендував вказане майно з 1989р., на що вказують наявні у справі акт приймання в експлуатацію квартири від 1999р., технічний паспорт від 17.01.1997р., лист жилого-експлуатаційного об'єднання №80/11 від 25.04.1989р., виписка №1-Г від 06.12.1989р. із рішення Міжвідомчої комісії виконкому Цетральної райради народних депутатів (протокол №11 від 27.11.1989р.), договір підряду №4 від 15.07.1989р., довідка про забезпечення фінансування, виписка №458 від 28.12.1999р. із рішення ОМР №428-ХХIII від 09.12.1999р. «Про надання пільг з орендної плати», ордери №3802, №590 від 18.09.1989р.

Проаналізувавши вищенаведені матеріали даної справи, заслухавши правові позиції сторін щодо предмету спору, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про повну відмову у задоволенні первісних позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про визнання договору оренди №102/31 від 02.07.2007р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Департаментом комунальної власності ОМР продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а також про задоволення зустрічних позовних вимог ДКВ ОМР про виселення ФОП ОСОБА_1 з нежитлового приміщення, загальною площею 70,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, з врахуванням наступних положень законодавства.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628, ч.1 ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється (ч.1 ст.763, ч.1 ст.764, ч.1 ст.777 ЦК України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Відповідно до ч.2 ст.795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно положень ч.1 ст.2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч.ч.1, 2, 3 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до п.п.4.1., 4.2., 4.3. Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 29.05.2013р. зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. Господарським судам слід відмовляти в позові про визнання договору оренди продовженим (пролонгованим), оскільки така позовна вимога (без подання доказів наявності спору стосовно такого продовження), є, по суті, вимогою про встановлення юридичного факту, а це не відповідає передбаченим законом (стаття 20 ГК України, стаття 15, частина друга статті 16 ЦК України) способам захисту порушеного права. Господарський суд відмовляє в позові і в тому разі, коли з'ясує, що договір оренди є поновленим (продовженим) на строк, який був раніше встановлений договором. При цьому у відповідних випадках господарський суд не повинен відмовляти у прийнятті позовної заяви або припиняти провадження у справі з тієї підстави, що відповідні вимоги не підлягають розгляду господарськими судами. Статтею 285 ГК України, статтею 777 ЦК України, частиною третьою статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" наявність у орендаря передбаченого переважного права, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий строк, якому відповідає обов'язок орендодавця щодо укладення такого договору, є підставою для обов'язкового укладення відповідного договору оренди згідно із законом за наявності обставин, зазначених у відповідних законодавчих приписах. Отже, вирішуючи такі спори, господарські суди мають з'ясовувати наявність у орендаря переважного права на укладення договору оренди на новий строк з урахуванням наявності чи відсутності обставин, з якими закон пов'язує виникнення такого права, а також вчинення кожним з учасників спірних правовідносин певних дій на виконання вимог закону. При цьому судам слід також з'ясовувати, чи належним чином орендар виконував зобов'язання за договором. Судом також мають досліджуватися обставини, пов'язані з наміром власника використовувати для власних потреб майно, стосовно якого виник спір, в тому числі наявність доказів, які однозначно свідчать про відповідний намір.

Так, у Постанові Верховного Суду України від 17.05.2017р. №3-122гс17 наведено наступний висновок: "При цьому сутністю переважного права є укладення договору найму на новий строк зі встановленням умов за домовленістю сторін, а не його автоматичне поновлення. Наймач повинен повідомити наймодавця про своє переважне право у строк, визначений у договорі, або в розумний строк до закінчення строку договору найму.".

Отже, як свідчать матеріали справи, у п.2.4. договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. сторони передбачили, обов'язок орендаря вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його діяльності. Натомість, як свідчать подані відповідачем квитанції №8 від 26.02.2016р., №109 від 10.03.2016р. орендна плата за січень, лютий 2016р. підприємцем сплачена з простроченням, що свідчить про неналежне виконання ним обов'язків щодо своєчасності сплати орендної плати. Звідси, за умови наявності заперечення орендодавця, з підстав вище встановленої неналежності виконання обов'язків орендарем, ФОП ОСОБА_1 втратив передбачене ч.ч. 2, 3 ст.17 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" право на укладення договору оренди №102/31 від 02.10.2007р. на новий термін. При цьому, з огляду на встановлення недобросовісності орендаря не мають значення подальші наміри орендодавця стосовно використання об'єкта оренди для власних потреб чи для подальшої здачі його в оренду.

Одночасно, суд зазначає про те, що позовна вимога в редакції щодо визнання договору оренди продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором, спрямована на порушення права іншої сторони щодо свободи договору, її вільного волевиявлення стосовно умов договору оренди та суперечить положенням ч.1 ст.626, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628, ч.1 ст.629 ЦК України.

Враховуючи викладене, первісна позовна вимога ФОП ОСОБА_1 про визнання договору оренди №102/31 від 02.07.2007р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та Департаментом комунальної власності ОМР продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором не підлягає судом задоволенню.

Так, як сторони не дійшли згоди щодо продовження дії договору оренди №102/31 від 02.07.2007р. або укладення його на новий строк, то згідно п.1.1. додаткового договору №10 від 29.03.2016р. строк дії договору оренди закінчився 31.12.2016р., повідомлення ДКВ ОМР ФОП ОСОБА_1 щодо непродовження дії договору, в порядку ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна, та необхідінсть повернення орендованого приміщення орендодавцю, орендар мав відповідно до п.4.7. договору оренди у 25-денний термін повернути орендодавцю об'єкт оренди, чого зроблено не було.

З огляду на викладене, суд вбачає правомірність зустрічних позовних вимог ДКВ ОМР щодо виселення ФОП ОСОБА_1 із орендованого приміщення, внаслідок чого задовольняє їх у повному обсязі.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вище викладене, суд повністю відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог ФОП ОСОБА_1 за їх недоведеністю та не обґрунтованістю. При цьому, підлягають судом задоволенню у повному обсязі зустрічна позовна вимога ДКВ ОМР про виселення ФОП ОСОБА_1 з не житлового приміщення, загальною площею 70,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідно до ст.49 ГПК України, за умови відмови у задоволенні первісних позовних вимог позивача, сплачений ФОП ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1600грн., відноситься за рахунок платника. Сплачений ДКВ ОМР судовий збір в сумі 1600 грн. за розгляд судом зустрічної позовної вимоги підлягає відшаруванню платнику за рахунок ФОП ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні первісних позовних вимог повністю.

2. Задовольнити зустрічний позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради повністю.

3. Виселити Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) з нежитлового приміщення, загальною площею 70,2кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул.Артилерійська,1, код 26302595) .

4. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Департамента комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська,1, код 26302595) 1600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18 серпня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук