ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 р. Справа № 917/1150/17

за позовом Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, вул. Велика Набережна, 9, м. Кременчук, Полтавська область,39630

до Приватним акціонерним товариством "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат", вул. Будівельників, 16, м. Горішні Плавні, Полтавська область,39802

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 (39800, АДРЕСА_1).

про стягнення 48 115,39 грн. - відшкодування переплати пенсії

Суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 дов. №1174/01-10 від 13.01.2017 року

від відповідача: ОСОБА_3 дов. №4641/2-3 від 07.08.2017 року

від третьої особи: не було

Обставини справи: Розглядається позовна заява Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області до Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 48 115,39 грн. - відшкодування переплати пенсії.

Суд ухвалою від 18.07.2017 року порушив провадження у справі №917/1150/17 та призначив її до розгляду у судовому засіданні на 08.08.2017 року.

02.08.2017 року від третьої особи ОСОБА_1 до суду надійшов лист, в якому вона повідомила суду, що за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.04.2016 року, яке набрало законної сили після винесення ухвали 15.06.2016 року Апеляційним судом Полтавської області Кременчуцькому об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Полтавської області було відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 надмірно сплаченої пенсії в сумі 48 115,39 грн. До листа додано копію рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.04.2016 року та копію ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 15.06.2016 року.

08.08.2017 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позову заперечує посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду.

Представник позивача в судовому засіданні 08.08.2017 року виклав зміст позовних вимог та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 08.08.2017 року проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 08.08.2017 року суд оголосив вступну і резолютивну частини рішення та повідомив дату складення повного тексту рішення згідно статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання завдання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, визначеного листом № 2559/02-22 від 21.03.2012р., Управлінням Пенсійного фонду України в м. Комсомольську проведено інвентаризацію пенсійних справ на предмет виявлення заробітків до яких застосовано граничний коефіцієнт обмежень 5,6 для проведення перевірок довідок про заробіток для обчислення пенсії.

15.05.2012 року Управлінням було проведено перевірку довідки про заробіток № б/н від 24.01.1994 року (арк. с. 9) за 1992 - 1993 роки виданої Відкритим акціонерним товариством "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (в подальшому змінив свою організаційно- правову форму на Приватне акціонерне товариство) (відповідач) на ім'я ОСОБА_1 для призначення пенсії.

При перевірці було встановлено, що дані довідки № б/н від 24.01.1994 року про заробіток для обчислення пенсії не співпадають з даними особових рахунків гр. ОСОБА_1 за рахунок невірно перенесених сум. По результатам перевірки було складено Акт № 182 від 15.05.2012 року (арк. с. 8). Так як ОСОБА_1 працювала касиром-білетером у ОСОБА_4 культури та творчості, який на час видачі довідки був одним з цехів відповідача, то Акт № 182 був підписаний заступником головного бухгалтера по нарахуванню заробітної плати відповідача ОСОБА_5 та заступником головного бухгалтера КП «ОСОБА_4 культури і творчості» ОСОБА_6 без заперечень.

В ході перевірки відповідачем було видано нову довідку на ім'я ОСОБА_1 про заробіток для обчислення пенсії №3117 від 16.05.2012 року за період 1992 - 1993 роки, відомості якої виповідають даним, що містяться у відомостях про заробіток гр. ОСОБА_7 за вказаний період.

Отже, внаслідок надання відповідачем довідки з недостовірними даними, протягом періоду з 01.01.2004 року по 31.07.2012 року гр. ОСОБА_1 виплачувалася пенсія в завищеному розмірі, що призвело до виникнення переплати пенсії на загальну суму 48 115,39 грн., що підтверджується копією розрахунку переплати від 07.11.2013 року №1427/04-03-70/33 (арк. с. 10-11).

На думку позивача, відповідач зобов'язаний відшкодувати вказану вище суму переплати пенсій, яка виникла внаслідок надання відповідачем довідки з недостовірними даними про заробіток для обчислення пенсії для громадянки ОСОБА_1.

Таким чином, з посиланням на ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 7, 17, 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 1116 Цивільного кодексу України, позивач просить суд задовольнити його вимоги за рахунок відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську зверталось до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до гр. ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії в сумі 48 115,39 грн. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.04.2016 року у справі №534/1881/1 в задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15.06.2016 року апеляційну скаргу Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України було відхилено.

Також з матеріалів справи вбачається, що Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську зверталось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення переплати пенсії в сумі 48 115,39 грн. Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2012 року у справі №2а-1670/7129/12 позовну заяву Управління Пенсійного фонду України в м. Комсомольську було залишено судом без розгляду

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з договорів та інших правочинів або внаслідок завдання шкоди.

Предметом позову у даній справі є стягнення сум переплати пенсії, що виникли в звязку з видачею відповідачем довідки про заробіток для обчислення пенсій на ім'я гр. ОСОБА_1 з недостовірними даними.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином, враховуючи, що надмірна виплата сум пенсій відбулася внаслідок подання відповідачем недостовірної довідки, в якій відповідачем було вказано завищені розміри заробітної плати гр. ОСОБА_1. Р.М., саме відповідач несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну бюджету Пенсійного фонду України.

Разом з тим, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву заявив про застосування строку позовної давності.

Згідно з статтями 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Право на звернення до суду із позовом про стягнення з відповідача переплати пенсії виникло у позивача 16.05.2012 року, тобто з наступного дня після виявлення розбіжностей за даними виданої відповідачем довідки про зарплату на підставі складеного позивачем акта перевірки від 15.05.2012 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 14.07.2017 року (що підтверджується поштовим штампом на конверті, в якому дана позовна заява надійшла до господарського суду Полтавської області (арк. с. 13), тобто зі плином трирічного строку позовної давності.

З огляду на вище викладене та заяву відповідача про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування з відповідача 48 115,39 грн. переплати пенсії не підлягають задоволенню як такі, що пред'явлені за межами встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України загального строку позовної давності тривалістю у три роки.

Посилання позивача на те, що він не мав змоги раніше звернутися до господарського суду Полтавської області з даним позовом в зв'язку з відсутністю у нього коштів на сплату судового збору, судом до уваги не приймається оскільки відповідно до Закону України "Про судовий збір" в редакціях чинних до 01.09.2015 року відповідач був звільнений від сплати судового збору.

Крім того посилання позивача на поданий ними адміністративний у 2012 році позов до Відкритого акціонерного товариства про стягнення 48 115,39 грн. переплати пенсії, який залишений судом ухвалою від 17.01.2013 року без розгляду не перериває загального строку позовної давності.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", яка набрала чинності для України 11.09.1997, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі Відкрите акціонерне товариство "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з огляду на пропуск позивачами строку позовної давності, про застосування якої відповідачем зроблено відповідну заяву.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 32-34, 43,82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 11.08.2017 року.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка: Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.