ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р.Справа № 922/2189/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Талер Бізнесгруп" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФК Магнум" (м. Харків)
про стягнення 1359748,00 грн.,
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність від 22.06.2017 р.),

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність від 11.07.2017 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 1359748,00 грн., з яких: основний борг в сумі 1324000,00 грн. та 35748,00 грн. - пеня прострочки виконання зобов'язання. Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням своїх зобов'язань по поверненню позики за договором позики №150517/1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 15.05.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.07.2017 р. була прийнята позовна заява до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 17.07.2017 р. о 11:00 год.

17.07.2017 р. розгляд справи був відкладений на 26.07.2017 р. о 15:00 год.

Відповідач надав заяву про визнання позовних вимог, в якій визнає позовні вимоги в повному обсязі, а саме у сумі 1359748,00 грн., де: 1324000,00 грн. - сума основного боргу та 35748,00 грн. - пеня прострочки виконання зобов'язання, та вважає їх обґрунтованими.

26.07.2017 р. розгляд справи був відкладений на 31.07.2017 р. о 14:30 год.

Позивач надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 1338963,01 грн., з яких: основний борг в сумі 1324000,00 грн. та 14963,01 грн. - пеня прострочки виконання зобов'язання.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за можливе прийняти її у наданій редакції.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

15.05.2017 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики №150517/1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги (надалі договір), за яким позикодавець (позивач) надає, а позичальник (відповідач) приймає грошові кошти в сумі 1324000,00 на умовах повернення.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 договору позивач зобов'язується передати в якості позики грошові кошти відповідачу в необхідному розмірі в строк до 15.05.2017 р.

Згідно з п.п. 2.2.1 п. 2.2 вказаного договору відповідач зобов'язується повернути прийняті в якості позики грошові кошти в повному обсязі в строк до 31.05.2017 р.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що даний договір вступає в силу з моменту передачі грошових коштів та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, надавши 15.05.2017 р. відповідачу безвідсоткову фінансову допомогу на суму 1324000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки від 16.06.2017 р. по рахунку позивача за 15.05.2017 р. та банківською випискою від 21.07.2017 р. по особовим рахункам позивача за 15.05.2017 р.

Як свідчать матеріали, відповідач не повернув прийняті в якості позики грошові кошти в повному обсязі в строк до 31.05.2017 р., встановлений п.п. 2.2.1 п. 2.2 вищевказаного договору.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором позики №150517/1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги становить 1324000,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пунктом 3.2 договору сторони визначили, що при простроченні виконання зобов'язання, зазначеного в п. 2.2.1 даного договору, відповідач повинен сплатити позивачу неустойку у вигляді пені в розмірі 0,1% від суми, яка підлягає поверненню, за кожний день прострочення виконання зобов'язання.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ за період з 01.06.2017 р. по 03.07.2017 р. в сумі 14963,01 грн.

Наявність заборгованості в сумі 1324000,00 грн. підтверджується актами звірки взаємних розрахунків на 14.07.2017 р. та на 17.07.2017 р., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором позики №150517/1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 15.05.2017 р. в сумі 1324000,00 грн. та пені за період з 01.06.2017 р. по 03.07.2017 р. в сумі 14963,01 грн.

Відповідач повністю визнає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Талер Бізнесгруп".

Згідно з ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Встановивши, що дії відповідача по визнанню позовних вимог не суперечать законодавству і не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд вважає зменшені позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст.ст. 193, 230, 231 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 629, 1046 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 44, 49, 78, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФК Магнум" (61145, м. Харків, Київський район, вул. Шевченка, буд. 146, офіс 39. Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Талер Бізнесгруп" (03061, м. Київ, Солом'янський район, вул. Суздальська, буд. 13, офіс 5. Код ) заборгованість за договором позики №150517/1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 15.05.2017 р. в сумі 1324000,00 грн., пеню за період з 01.06.2017 р. по 03.07.2017 р. в сумі 14963,01 грн. та судовий збір в сумі 20084,45 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.08.2017 р.

Суддя ОСОБА_3