ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.08.2017 Справа № 920/474/17

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», м. Суми;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Сумська», м. Суми;

про стягнення 7 626 грн. 62 коп.,

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10-19/17-Д/179 від 17.10.2016;

Від відповідача: не зявився;

При секретарі судового засідання Нестеренко О.В.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7 626 грн. 62 коп. двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини за серпень, жовтень 2016 р., а також судові витрати по справі.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог №57-06/3951 від 25.07.2017, в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 7 626 грн. 62 коп. двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини за жовтень та грудень 2016 р., а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, письмових пояснень не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до витяг ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача та дослідивши докази по справі, суд встановив:

22 серпня 2014 року між ПАТ «Сумиобленерго» і ТОВ «Кондитерська фабрика «Сумська» було укладено Договір про постачання електричної енергії № 1610093 (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача, а останній оплачує позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Згідно розділу 2 Договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією ( далі - ПКЕЕ).

Пунктом 2.3.3 Договору встановлено, що споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами розділу 7 та додатку № 4 «Порядок розрахунків» до Договору, відповідно умов якого розрахунковим періодом вважається період з 19 числа місяця до 18 числа наступного місяця включно.

Зі змісту п. 2 додатку № 4 вбачається, що за активну електричну енергію споживач здійснює планові платежі у таких співвідношеннях: до 10 дня розрахункового періоду 50% (до 29 числа календарного місяця); до 20 дня розрахункового періоду додатково 50% (до 09 числа календарного місяця) вартості заявленого (очікуваного) обсягу споживання електричної енергії, визначеного додатком 1 до Договору «Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу» до Договору на цей період. Рахунок на оплату активної електричної енергії, фактично спожитої впродовж звітного розрахункового періоду, рахунок на авансовий платіж або рахунки на оплату відсоткових планових платежів надаються постачальником споживачу одночасно, із зазначенням в рахунках кінцевих дат їх оплати. Сума авансового або планових платежів, які має сплатити споживач, розраховується шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг активної електричної енергії, заявлений на наступний розрахунковий період із врахуванням відсотка авансового платежу або на поточний розрахунковий період із урахуванням відсотка планового платежу, відповідно до додатку 1 «Обсяги постачання (договірні величини) електричної енергії споживачу та субспоживачу» до Договору. Сума коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді активну електричну енергію визначається наступним чином: обсяг переданої (спожитої) електричної енергії між датами зняття показів засобів обліку розкладається відповідно до тривалості дії протягом розрахункового періоду кожного з тарифів, після чого величина коштів, які має сплатити споживач, визначається як сума добутків тарифів на відповідні їм обсяги електричної енергії.

Згідно п. 4.2.2. Договору за перевищення договірної величини споживання електричної енергії та договірної величини потужності, визначених згідно із вимогами розділу 5 Договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150кВт і більше та середньомісячним (за підсумком минулого року) обсягу фактичного споживання електричної енергії 50 тис. кВт.год. і більше. Оплата за перевищення договірних величин споживання електроенергії або договірної величини потужності здійснюється окремим платежем.

Відповідно до п. 3.2.1. Договору споживач має право на зміну (коригування) договірних величин споживання електричної енергії у порядку, визначеному умовами розділу 5 цього Договору.

Пунктом 5.6. Договору передбачено, що звернення споживача щодо коригування протягом поточного розрахункового періоду договірних величин розглядаються постачальником відповідно до передбаченої Правилами користування електричною енергією (далі за текстом «ПКЕЕ») процедури, п. 4.4. яких визначено, що за потреби споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електроенергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії.

Судом встановлено, що в Додатку №1 до Договору «Обсяги постачання (договірні величини споживання) електричної енергії споживачу та субспоживачу» сторонами були узгоджені обсяги споживання відповідачем електричної енергії, по місяцях 2016 року: в жовтні 3431 кВт/год, грудні 13245 кВт/год., докази надсилання відповідачем позивачу звернень про коригування договірної величини споживання електроенергії на жовтень 2016 року в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що на звернення відповідача щодо коригування договірної величини на грудень 2016 року на 30 тис. кВт/год. позивачем було надано відповідь про відмову в коригуванні через порушення відповідачем п. 7 Додатку №4 до Договору, оскільки оплата додатково заявленого обсягу здійснена не в повному обсязі.

Згідно п. 5 Додатку №4 до Договору перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається за результатами підсумків розрахункового періоду, на підставі ОСОБА_1 прийняття-передавання електричної енергії. Рахунок на оплату двократної вартості різниці між фактично спожитим та договірним обсягом електричної енергії споживач отримує у постачальника.

Відповідно до абз.6 п.2 Додатку 4 до Договору оплата за перевищення договірних величини споживання електроенергії здійснюється протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що за підсумками розрахункових періодів жовтня та грудня 2016 року, згідно наданих відповідачем актів приймання-передачі електроенергії відповідачу були виписані рахунки на оплату двократного перевищення договірної величини споживання електроенергії №11/6650 від 21.10.2016 та №11/8503 від 23.12.2016 та направлені повідомлення про перевищення договірної величини споживання електричної енергії, проте до цього часу вони не оплачені. Таким чином, враховуючи часткову оплату відповідачем суми боргу, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача становить 7 626 грн. 62 коп.

Частиною 1 ст. 193 ГК України встановлено правило, згідно якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 29.03.2017 надіслав на адресу відповідача претензію №57-06/1894 про сплату двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини, але до цього часу грошові кошти в розмірі 7 626 грн. 26 коп. відповідачем не сплачені.

Таким чином, відповідачем не подано доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень вимогам позивача в частині стягнення 7 626 грн. 26 коп. двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини за жовтень та грудень 2016 р., тому суд визнає їх обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно вимог Закону України «Про судовий збір» та ст. 44, 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитерська фабрика «Сумська» (40030, м. Суми, вул. Путивльська, 19, код 37430216) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (40035, м. Суми, вул. Прокофєва, 9, код 24000329, рахунок зі спеціальним режимом використання №16 в філії Сумське ОУ АТ «Державний ощадний банк України» МФО 337568) 7 626 грн. 26 коп. двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини за жовтень та грудень 2016 р. та 1 600 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 11.08.2017 року.

Суддя ОСОБА_2