номер провадження справи 18/29/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.08.2017 Справа № 908/1157/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Осіріс-Вет (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 115-А)

до відповідача приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, 175)

про стягнення 504047,44 грн.

заінтересована особа фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (71100, АДРЕСА_1)

орган виконання Мелітопольський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99)

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача (стягувача): ОСОБА_2, довіреність № 3 від 07.04.2017;

від відповідача (скаржника, боржника): ОСОБА_3, довіреність б/н від 24.07.2017;

від органу виконання: не зявився

Розглядається скарга приватного акціонерного товариства Агропромислова компанія відповідача у даній справі на дії Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області при виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 10.11.2016 у справі № 908/1157/16.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 17.07.2017 скаргу прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 02.08.2017.

Скаржник (відповідач у справі, боржник у виконавчому провадженні) підтримав вимоги скарги. В обґрунтування скарги зазначено, що постановою Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області за заявою позивача відрито виконавче провадження ВП № 54256185 з примусового виконання наказу про стягнення з відповідача на користь позивача 46598,04 грн. 3 % річних, 445838,87 грн. інфляційних втрат та 7386,55 грн. судового збору. Відповідач вважає постанову незаконною, прийнятою з порушення норм матеріального права, оскільки Мелітопольский МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області не дослідив, що позивач не є стягувачем за рішення і наказом; позивач не може мати у своєму розпорядженні оригінали рішення та наказу; позивач в силу договору про відступлення права вимоги не може подавати наказ на виконання. Скаржник вважає, що Мелітопольський МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області порушив ст. ст. 4, 26 Закону України «Про виконавче провадження», не повернув наказ стягувачу та розпочав незаконне примусове виконання наказу на користь позивача, чим порушив права відповідача на вільне розпорядження своїм майно та грошовими коштами на суму стягнення. Відповідач письмово повідомив Мелітопольський МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області, що позивач не є стягувачем за рішенням та наказом, у звязку з чим постанова винесена з порушенням п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». До цього час постанова не скасована в порядку, передбаченому приписами ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник просив постанову заступника начальника Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області від 10.07.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54256185 про примусове стягнення з ПрАТ «Агропромислова компанія» на користь ТОВ Осіріс-Вет» 46598,04 грн. 3% річних, 445838,87 грн. інфляційних втрат та 7386,55 грн. судового збору скасувати.

ТОВ «Осіріс-Вет» (позивач у справі, стягувач у виконавчому провадженні) заперечив проти задоволення скарги. В запереченнях на скаргу вказав, що наказ господарського суду Запорізької області від 10.11.2016 у справі № 908/1157/16 є чинним, виданим на підставі рішення суду, яке набрало законної сили і має всі обовязкові реквізити, виконавча служба на всіх законних підставах відкрила виконавче провадження з примусового стягнення з боржника сум за наказом. Боржник не навів жодних обставин, які давали виконавцю законне право відмовити у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом. Стягувач просив відмовити в задоволенні скарги.

Від відповідача 28.07.2017 надійшло клопотання про зупинення розгляду скарги на дії ДВС до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 у справі № 908/1157/16. В обґрунтування клопотання зазначено, що 27.07.2017 відповідач подав апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 справі № 908/1157/16, якою заяву відповідача від 14.07.2017 про визнання частково наказу у справі № 908/1157/16 таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення. В апеляційній скарзі відповідач просить ухвалу скасувати та визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. Оскільки дана скарга повністю залежить від наказу та ґрунтується на наказі, тому від результатів розгляду апеляційної скарги залежить розгляд скарги на дії ДВС.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження щодо розгляду скарги на дії органу виконання до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Запорізької області від 27.07.2017 у справі № 908/1157/16, суд знаходить заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Доказів прийняття до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом апеляційної скарги ПрАТ «Агропромислова компанія» не надано відповідачем.

Також суд зазначає, що чинним ГПК України (стаття 79) передбачено можливість зупинити провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи, у разі неможливості розгляду даної справи. Тобто дана норма передбачає можливість зупинення лише при розгляді справи (до винесення рішення і набрання ним законної сили), і не надає можливості вчинення такої дії на стадії виконання судового рішення (що вже винесено і набрало законної сили). В даному випадку судом розглядається скарга на дії органу ДВС, подана на стадії виконання рішення суду (за статтею 121-2 ГПК України), тому відсутні підстави для зупинення розгляду даної скарги, внаслідок чого клопотання про зупинення провадження відхиляється.

Мелітопольський МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області заперечив проти задоволення скарги. В запереченнях на скаргу зазначив, що виконавче провадження відкрито 10.07.2017 за заявою директора ТОВ «Осіріс-Вет» про примусове виконання рішення, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 54256185, копії якої направлені сторонам виконавчого провадження. Підстав для неприйняття виконавчого документа до виконання у державного виконавця не було. При примусовому виконанні виконавчого документа державним виконавцем встановлено, що 07.07.2017 стягувач ТОВ «Осіріс-Вет» звернувся до господарського суду Запорізької області із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, а саме: стягувача ТОВ «Осіріс-Вет» на ФОП ОСОБА_1 У звязку чим 12.07.2017 державним виконавцем винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій ВП № 54526185. В разі прийняття судом рішення про заміну сторони виконавчого провадження, державним виконавцем буде замінено стягувача на нового та виконавчі дії по стягненню заборгованості будуть продовжені. Орган виконання вважає скаргу безпідставною, такою що не підлягає задоволенню, оскільки державний виконавець діяв в спосіб і порядок, встановлений Законом України «Про виконавче провадження».

Мелітопольський МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області свого представника в судове засідання не направив, клопотав про розгляд скарги за його відсутності.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги по суті в судовому засіданні 02.08.2017 за відсутності представника Мелітопольського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Заслухавши представників стягувача та боржника, вивчивши додані матеріали, суд встановив:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 р. у справі № 908/1157/16 позовні вимоги ТОВ «Осіріс-Вет» задоволено частково та стягнуто на його користь з ПрАТ «Агропромислова компанія» 46598,04 грн. 3% річних, 445838,87 грн. інфляційних втрат, 7386,55 грн. судового збору. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.07.2016 рішення від 08.06.2016 у справі № 908/1157/16 залишено без змін. На виконання рішення від 08.06.2016, яке набрало законної сили, видано відповідний наказ від 10.11.2016.

Як свідчать матеріали справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Осіріс-Вет» звернулось до Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою № 26/06 від 26.06.2017 про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 08.06.2016 у справі № 908/1157/16.

Постановою Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 10.07.2017 відкрито виконавче провадження № 54256185 з примусового виконання наказу суду від 10.11.2016 у справі № 908/1157/16.

Підставами звернення зі скаргою на дії органу ДВС боржник ПрАТ «Агропромислова компанія» - вказує відкриття виконавчого провадження з заявою особи, яка не є стягувачем.

Вимоги, викладені у скарзі, яка розглядається, про скасування постанови від 10.07.2017 про відкриття виконавчого провадження за своєю правовою природою є тотожними вимогам про визнання постанови недійсною, як передбачено ст. 121-2 ГПК України, на підставі якої заявлено скаргу.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

В силу статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено в ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

У ч. 1 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, імя, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк предявлення рішення до виконання.

Згідно ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Як встановлено, наказ господарського суду Запорізької області від 10.11.2016 у даній справі повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону, стягувачем, тобто юридичної особою, на користь якої видано виконавчий документ, зазначено ТОВ «Осіріс-Вет», яким і предявлено наказ до виконання.

При цьому питання щодо заміни сторони правонаступником вирішується лише у судовому порядку та до розгляду судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження стягувачем є особа, зазначена у виконавчому документі.

Також, щодо доводів відповідача про отримання ТОВ Осіріс-Вет від ФОП ОСОБА_1 раніше отриманих ним 26.11.2016 оригіналів документів (зокрема, наказу) згідно договору відступлення права вимоги для звернення до органу виконання, суд зазначає, що ця дія не суперечить діючому законодавству і вчинена з метою належного виконання договірних зобовязань, що випливають з договору відступлення права вимоги, в тому числі для реалізації своїх процесуальних прав та обовязків, а також не породжує автоматичного визнання договору відступлення права вимоги від 26.11.2016 недійсним чи нікчемним. При цьому, наказ, виданий на виконання рішення суду, є виконавчим документом, а не документом, який підтверджує наявність грошових зобовязань боржника.

Судом встановлено, що Мелітопольським МВ ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову від 12.07.2017 про зупинення виконання виконавчих дій у виконавчому провадженні № 54256185 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 34 та ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 ч. 1 ст. 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 ч. 1 ст. 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

Вимогами статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для обов'язкового зупинення вчинення виконавчих дій, зокрема, звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому ч. 5 ст. 15 цього Закону (п. 5 ст. 34 цього Закону).

Викладене виключає подвійне стягнення боргу як на користь первісного кредитора, так і на користь нового кредитора. Стягувачем дотримано приписів ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про його добросовісне користування своїми процесуальними правами.

Разом з тим, як зазначалося вище, відповідно до приписів діючого законодавства рішення суду, що набрало законної сили, є обовязковим до виконання на всій території України. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закон України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Таким чином, стосовно доводів боржника щодо порушення органом виконання його прав на вільне розпорядження своїм майном та грошовими коштами на суму стягнення, суд зазначає, що підстав вважати таке право боржника порушеним не встановлено, та наголошує, що боржник є зобовязаним виконати рішення суду та при цьому добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган Державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.07.2017 є такими, що відповідають нормам чинного законодавства. При цьому, суд зазначає, що інші, зазначені заявником обставини, не приймаються судом до уваги, оскільки не є підставою визнання недійсною постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки судом не встановлено підстав для визнання недійсною постанови Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 10.07.2017 про відкриття виконавчого провадження, то скарга на дії Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області при виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 10.11.2016 у справі № 908/1157/16 відхиляється. Доводи скаржника визнаються судом неправомірними.

На підставі викладеного, приписів Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ПрАТ «Агропромислова компанія» на дії Мелітопольського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області щодо винесення постанови від 10.07.2017 (ВП № 54256185) про відкриття виконавчого провадження відхилити.

Суддя В.В.Носівець