ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Справа № 910/16952/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А. (доповідач)
суддівГубенко Н.М., Іванової Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
на рішення та постановуГосподарського суду міста Києва від 21.02.2017 Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017
у справі№ 910/16952/14
господарського судуміста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк"
доПриватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
простягнення заборгованості
та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ"
доПублічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк"
провизнання додаткової угоди недійсною
за участю представників (за первісним позовом):

позивача: Головіна О.І., дов. від 31.08.2012;

відповідача: Гелетей І.І., дов. від 29.08.2016;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/16952/14 (суддя - Якименко М.М.) первісний позов задоволено повністю. Припинено провадження у справі (за первісним позовом) в частині стягнення 10 963 942,62 грн заборгованості за кредитом. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2 751 962,18 грн процентів за користування кредитом, 10 000,00 грн плати за управління кредитом, 777 766,90 грн пені за порушення строків погашення кредиту, 186 513,83 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 678,89 грн пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом, 460 916,78 грн 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом, 109 974,91 грн 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 286,43 грн 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 1 347 860,95 грн інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, 83 096,06 грн інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 1 219,00 грн інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді - Сулім В.В., Коротун О.М.) рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 у справі №910/16952/14 залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями попередніх інстанцій, ПАТ "Бліц-Інформ" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Скаржником, в порядку ст.1211 ГПК України, подано заяву про зупинення виконання судових рішень у даній справі, проте колегія суддів Вищого господарського суду України відмовляє в задоволенні заяви, оскільки не знаходить підстав для її задоволення.

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" надало відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, просить прийняті у даній справі судові рішення залишити без змін.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що між позивачем (Банк) та відповідачем (Позичальник) 01.02.2006 укладено кредитний договір № 27106К4 зі змінами, внесеними до нього відповідно до договорів про внесення змін: № 27106К4-1 від 17.11.2006, № 27106К4-1(2) від 24.03.2006, №27106К4-2(3) від 30.08.2007, №27106К4-3 від 30.12.2008, № 27106К4-4-1 від 31.03.2009, № 27106К4-4 від 23.04.2009, № 27Ю6К4-5 від 24.04.2009, № 27106К4-6 від 31.07.2009, № 27106К4-7 від 01.09.2009, № 27106К4-8 від 18.09.2009, № 27106К4-9 від 29.10.2009, № 27106К4-10 від 30.12.2009, № 27106К4-11 від 16.02.2010, № 27106К4-12 від 29.04.2010, № 27106К4-13 від 30.06.2010, № 27106К-14 від 31.08.2010, № 27106К4-15 від 30.11.2010, № 27106К4-16 від 31.03.2011, № 27106К4-17 від 28.04.2011, № 27Ю6К4-18 від 31.05.2011, № 27106К4-19 від 07.07.2011, № 27106К4-20 від 07.10.2011, № 27106К4-21 від 31.01.2012, № 27106К4-22 від 01.06.2012, № 27106К4-23 від 13.07.2012, № 27106К4-24 від 28.09.2012, № 27106К4-25 від 01.11.2013, № 27106К4-26 від 04.02.2014, № 27106К4-27 від 05.03.2014, № 27106К4-28 від 31.03.2014.

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.2.1, 3.2.2, 3.3.1 договору, позивач Банк, зобов'язався надати Позичальнику, кредит у формі невідновлюваної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1734000,00 євро строком до 31.01.2011 на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов'язався: повністю повернути кредит 31.01.2011; щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту та плату за управління кредитом у національній валюті у розмірах, передбачених кредитним договором (пп. 3.2.5, 3.2.6, 3.5.1, 4.1.1 кредитного договору); сплачувати у випадках та у розмірах, передбачених кредитним договором, штрафні санкції, а саме пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.п. 3.2.10, 3.4.2, 3.5.3, 4.2, 7.2 кредитного договору).

Згідно з п. 3.1.2, 3.1.3, 3.3.1 кредитного договору, кредит надається шляхом відкриття Банком акредитиву в сумі 1 734 000,00 євро відповідно до контракту № 14/11/2005-АА від 15.12.2005, укладеного з фірмою "Ротомек СпА" (Італія). Кредит використовується для здійснення платежів Інобанком за акредитивом, відкритим Банком на підставі заяви Позичальника на акредитив, підтвердженим Інобанком. Акредитив в сумі 1 734 000,00 євро відкривається на користь Бенефіціара згідно з контрактом № 14/11/2005-АА від 15.12.2005, з урахуванням умов, узгоджених з Інобанком (Banca Nazionale del Lavoro Spa, Італія). Основні умови акредитиву визначаються в заявах на акредитиви, які оформляються згідно з Уніфікованими правилами та звичаями для документарних акредитивів № 500 в редакції 1993 та відповідно до умов, визначених в контракті № 14/11/2005-АА від 15.12.2005.

Судами попередніх інстанцій встановлено повне виконання Банком зобов'язання за кредитним договором. На підставі заяви відповідача про відкриття документарного акредитива від 03.02.2006, Банк відкрив безвідкличний документарний акредитив згідно з контрактом від 15.12.2005 № 14/11/2005-АА та надав ПАТ "Бліц-Інформ" кошти в межах ліміту кредитування у сумі 1 734 000,00 євро шляхом перерахування кредитних коштів для подальшого продажу з позичкового рахунку 0520 на рахунок № 201, що підтверджено витягом із позичкового рахунку за наданим кредитом № 0520 за 26.09.2006 на суму 306 000,00 євро та витягом з позичкового рахунку за наданим кредитом № 0520 за 31.10.2006 на суму 1 428 000,00 євро.

Договором про внесення змін від 24.04.2009 № 27106К4-5, договором про внесення змін від 18.09.2009 № 27106К4-8 та договором про внесення змін від 07.10.2011 № 27106К4-20, внесені зміни до кредитного договору та викладено пункт 3.1.1 в новій редакції, відповідно до якого Банк відкриває Позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості в сумі 1 591 200,00 євро, в т.ч. за рахунок ресурсів Інобанку (частина А) - 724 200,00 євро та за рахунок власних коштів позивача за первісним позовом (частина Б) 867 000,00 євро, та в сумі 1 510 824,00 гривень за рахунок власних коштів Банку (частина В) строком до 21.10.2011.

Витягами із позичкового рахунку № 0520 за період з 01.02.2006 по 30.06.2014 та витягом із позичкового рахунку № 0520 за період з 01.02.2006 по 30.06.2014 підтверджується факт видачі кредиту на вищевказану суму, що досліджено судами попередніх інстанцій.

Договором про внесення змін № 27106К4-21 від 31.01.2012 внесені зміни до кредитного договору в частині встановлення кінцевого строку погашення кредиту - 25.01.2013.

Додатковою угодою від 01.11.2013 № 27106К4-25 внесені зміни до кредитного договору в частині переведення заборгованості Позичальника за кредитним договором, що обліковувалась в іноземній валюті, в гривню за курсом Національного банку України станом 01.11.2013 та у зв'язку з цим, викладено п. 3.2.1 кредитного договору в новій редакції, відповідно до якої Банк відкриває Позичальнику невідновлювану кредитну лінію з лімітом заборгованості 10 963 942,62 грн, що утворилась шляхом конвертації заборгованості в сумі 867 000,00 євро в гривню (9 453 118,62 грн) за рахунок валютної позиції Банку за курсом Національного банку України на дату конвертації, та з частини заборгованості, яка обліковується в гривні в сумі 1 510 824,00 грн.

Згідно з п.п. 3.2.5, 3.5.1 договору, Позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 кредитного договору, у валюті кредиту. Проценти нараховуються у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по останній день кожного місяця відповідно до індивідуального графіка погашення процентів. Протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць. Проценти за останній період нарахування підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Відповідно до п. 4.1 договору, Позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати Банку плату за управління кредитом в розмірі, зазначеному в п. 3.2 кредитного договору, а саме: 1000,00 грн. Плата за управління кредитом нараховується за період нарахування плати за управління кредитом у національній валюті за курсом Національного банку України на дату нарахування і підлягає сплаті з 1 по останній день кожного місяця. Протягом цього періоду сплачується плата за управління кредитом за попередній місяць. Плата за управління кредитом за останній період нарахування плати за управління кредитом підлягає сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

В зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, порушенням строків погашення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, Банк звернувся до Позичальника з вимогою від 28.01.2013 № 040-06/598 про здійснення погашення простроченої заборгованості в повному обсязі в строк до 25.02.2013, однак вимога залишена відповідачем без відповіді.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача 10 963 942,62 грн заборгованості за кредитом, 2 752 875,84 грн процентів за користування кредитом, 11 000,00 грн плати за управління кредитом, 2 786 771,48 грн пені за порушення строків погашення кредиту, 646 074,53 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 2 666,14 грн пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом, 570 014,22 грн 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом, 131 588,02 грн 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 286,43 грн 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 1 348 564,94 грн інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, 349 613,47 грн інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 1 219,00 грн інфляційного збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

26.01.2017 Банком до Господарського суду першої інстанції подано заяву про припинення провадження у справі в частині стягнення 10 963 942,62 грн заборгованості за кредитом, в зв'язку з їх сплатою Позичальником, що підтверджується платіжним дорученням від 19.08.2016 № 9146.

Судом першої інстанції у справі призначалась судова фінансово-кредитна (економічна) експертиза та додаткова судово-економічна експертиза, яким була надана відповідна оцінка з урахуванням ст. 34, 42, 43 ГПК України.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив з положень ЦК України, ГК України та, надавши оцінку всім матеріалам справи в сукупності дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині стягнення 10 963 942,62 грн заборгованості за кредитом та задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 751 962,18 грн процентів за користування кредитом, 10 000,00 грн плати за управління кредитом, 777 766,90 грн пені за порушення строків погашення кредиту, 186 513,83 грн пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, 678,89 грн пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом, 460 916,78 грн 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом, 109 974,91 грн 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 286,43 грн 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 1 347 860,95 грн інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, 83 096,06 грн інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, 1 219,00 грн інфляційне збільшення суми боргу за платою за управління кредитом.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України, касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст.526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Оскільки Банк звернувся до суду першої інстанції із заявою про припинення провадження у справі в зв'язку зі сплатою відповідачем 10 963 942,62 грн заборгованості за кредитом, то суди, перевіривши відповідні докази (платіжне доручення від 19.08.2016 №9146) обґрунтовано на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України припинили провадження у справі в цій частині.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 2 751 962,18 грн процентів за користування кредитом та 10 000,00 грн плати за управління кредитом, то суди, перевіривши матеріали справи та розрахунки позивача, дійшли висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення зазначених сум.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Аналізуючи положення ч. 6 ст. 232 ГК України слід зазначити, що законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій за прострочення виконання зобов'язання і строки їх нарахування. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Даної позиції дотримується Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-53гс15).

Пунктами 3.2.10, 3.4.2, 3.5.3, 4.2, 7.2 кредитного договору сторони погодили умови про відповідальність за порушення термінів сплати кредиту, процентів за користування кредитом та комісії (плати) за управління кредитом у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу у повному обсязі.

Суди дійшли висновку, що умовами кредитного договору визначено більший строк нарахування пені, ніж шестимісячний термін передбачений ст. 232 ГК України, що не суперечить вищенаведеному законодавству України.

Перевіривши розрахунок пені за порушення строків погашення кредиту, пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та пені за порушення строків сплати плати за управління кредитом, здійснений позивачем, доводи відповідача та вимоги вищенаведеного законодавства, суди попередніх інстанцій визначили, що нарахування пені є правильним та підлягає задоволенню відповідно до розрахунку позивача.

Що стосується заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату платежів за кредитним договором, то суди попередніх інстанцій, зважаючи на норми ст. 256, 258, 264, 267 ЦК України та беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, які свідчать, що Банк звертався 26.12.2013 до Господарського суду міста Києва із заявою кредитора з грошовими вимогами до боржника ПАТ "Бліц-Інформ" (справа № 910/20149/13 Господарського суду міста Києва) і така заява була прийнята судом, проте 08.07.2014 постановою Вищого господарського суду України провадження у справі № 910/20149/13 припинено, дійшли вірного висновку про переривання перебігу позовної давності, і як наслідок відсутність підстав для застосування ст. 267 ЦК України.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 460 916,78 грн 3% річних від простроченої суми боргу за кредитом, 109 974,91 грн 3% річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, 286,43 грн 3% річних від простроченої суми боргу за платою за управління кредитом, 1 347 860,95 грн інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, 83096,06 грн інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом та 1 219,00 грн інфляційного збільшення суми боргу за платою за управління кредитом, суди дійшли висновку про його обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Крім того, ПАТ "Бліц-Інформ" звернулось до суду з зустрічним позовом до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк" про визнання додаткової угоди від 01.11.2013 № 27106К4-25 до кредитного договору від 01.02.2006 № 27106К4 недійсною з підстав того, що додаткова угода № 27106К4-25 підписана президентом товариства Мельнічуком С.І., який, відповідно до положень Статуту, є виконавчим органом товариства, вищим органом товариства є Загальні збори акціонерів.

Суди, розглянувши зазначений зустрічний позов, дійшли висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з положень ст. 203, 215, 241 ЦК України, ст. 179, 180, 207 ГК України, ч. 2 ст. 60 Закону України "Про господарські товариства", положень Статуту ПАТ "Бліц-Інформ".

Водночас, слід зауважити, що ПАТ "Бліц-Інформ" в своїй касаційній скарзі не оскаржує судові рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення спору стосовно його зустрічного позову, проте, колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши доводи, з яких суди попередніх інстанцій виходили вирішуючи спір за зустрічним позовом, перевіривши застосування судами норм матеріального та процесуального права, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що вищезазначені висновки судів як першої, так і апеляційної інстанцій зроблені з дотриманням вимог ст. 43, 47, 43 ГПК України щодо повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи і перевірки їх наявними доказами з урахуванням визначених меж позовних вимог та правильного застосування законодавства під час розгляду справи.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ст. 1117 ГПК України).

Доводи ПАТ "Бліц-Інформ", викладені в касаційній скарзі, були предметом дослідження апеляційного господарського суду, їм дана належна оцінка, тому відхиляються як необґрунтовані та такі, що не спростовують зроблених судами першої та апеляційної інстанцій висновків. При цьому, в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів, касаційна скарга не відповідає вимогам ст. 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Бліц-Інформ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2017 у справі №910/16952/14 - без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА