ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. Справа № 922/4984/15

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Кладько А.С.

за участю :

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю від 13.01.2017 № 01-16/260);

від відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю від 13.12.2016 № 7209),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача КП "Харківводоканал" (вх. №1872 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 у справі №922/4984/15

за позовом АК "Харківобленерго"

до Комунального підприємства "Харківводоканал"

про стягнення 35071327,73 грн,

ВСТАНОВИВ:

АК "Харківобленерго" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з КП "Харківводоканал" інфляційних втрат в розмірі 27967259,83 грн; 3% річних - 2016259,87 грн; пеню - 5087808,03 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.05.2017 (суддя Добреля Н.С.) позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з Комунального підприємства "Харківводоканал" () на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (код ЄДРПОУ 00131,38 грн. пені, 24841668,13 грн. інфляційних втрат, 999492,69 грн. - 3% річних, та 64268,01 грн. витрат зі сплати судового збору, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на незаконність, необґрунтованість та те, що рішення постановлено з порушенням застосування норм процесуального права, при неповному з'ясуванні та при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог АК "Харківобленерго" відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду 16.06.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 02.08.2017.

Від відповідача КП "Харківводоканал" надійшли додаткові пояснення (вх. 6696 від 22.06.2017), в яких наводить доводи щодо порушень норм процесуального права, які, на його думку, допущені судом першої інстанції.

Від позивача надійшов відзив (вх. 8031 від 31.07.2017) на апеляційну скаргу, в якому він наводить заперечення на доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовує свою позицію у справі. Вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Від КП "Харківводоканал" надійшло клопотання (вх. 8042 від 31.07.2017), в якому просить зупинити провадження у даній справі до вирішення пов'язаних з нею інших справ № 922/635/15; № 922/2838/15; № 922/1831/15 та № 922/4927/15.

В судовому засіданні 02.08.2017 представник заявника апеляційної скарги оголосив суду клопотання про зупинення провадження у справі та наполягав на його задоволенні. В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що предметом розгляду даної справи є вимоги про стягнення інфляційних, 3% річних та пені, які нараховані на розмір основної заборгованості за договором. Основна заборгованість за договором, а саме, її розмір, не визнаються відповідачем, отже не є безспірною сумою. Предметом розгляду справ, до вирішення яких апелянт просить зупинити розгляд даної справи, є спір про розмір основної заборгованості за договором. На думку апелянта, оскільки розмір інфляційних, річних та пені залежить від суми основної заборгованості, то розгляд даної справи не можливий до розгляду справ щодо розміру основної заборгованості.

В судовому засіданні 02.08.2017 представник позивача заперечував проти розгляду клопотання про зупинення провадження у справі та пояснив, що на його думку, відповідач зловживає своїми процесуальними правами. Вважає, що дії відповідача направлені на затягування розгляду справи з метою уникнення від відповідальності за неналежне виконання взятих на себе за договором зобов'язань.

Розглянувши заявлене клопотання відповідача про зупинення провадження у справі судова колегія не вбачає наявності правових підстав для його задоволення, зважаючи на таке.

Згідно із п.3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до п. 5 додатку "Порядок розрахунків" до Договору остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток № 20 "ОСОБА_1 про використану електричну енергію".

Відповідно до п. 4.5 додатку "Порядок розрахунків" до договору у платіжному доручення споживач чітко вказує в розділі "Призначення платежу" : за який вид нарахувань проводиться оплата, за який період здійснюється оплата, номер і дату укладеного договору про постачання електричної енергії.

Як вбачається з доданих до клопотання про зупинення провадження у справі копій ухвал господарського суду Харківської області предметом розгляду даних справ є стягнення заборгованості за період з вересня 2013 по липень 2015. Відповідач вважає, що саме в межах вказаних у клопотанні справ може бути встановлений розмір основної заборгованості та обґрунтованість її нарахування.

В укладеному між сторонами договорі про постачання електричної енергії сторони узгодили порядок нарахування та порядок здійснення розрахунків.

Судова колегія звертає увагу, що в матеріалах даної справи містяться копії договору, рахунки, докази їх направлення, двосторонні акти (підписані з боку відповідача), договори про організацію взаєморозрахунків.

Отже, в матеріалах даної справи наявні належні та допустимі докази, відповідно до яких можливо встановити обсяг поставленої електричної енергії в рамках даної справи.

Відповідачем не доведено та необґрунтовано в чому полягає неможливість в рамках даної справи встановити факти та обставини, які необхідні для вирішення даної справи.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку про відмову у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, заслухавши пояснення представників сторін у справі, в межах статті 101 ГПК України, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, зважаючи на наступне.

07.05.2004 між сторонами Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник за договором) та Комунальним підприємством каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" (споживач за договором) укладено договір на постачання електричної енергії № 4 (далі по тексту - договір). Договір пролонговано на 2016 рік.

Відповідно до рішення 12 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 23.12.2011 № 577/11 Комунальне підприємство каналізаційного господарства "Харківкомуночиствод" перейменоване на Комунальне підприємство "Харківводоканал".

Згідно до п.п. 2.2.5 договору, п. 1, 4.5, 5 додатка 2 до Договору "Порядок розрахунків", п. 10.2 "Правил користування електричною енергією", затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28 зі змінами та доповненнями від 25.12.2008р. №1449; ст. 193, п. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, згідно з якими споживач зобов'язаний своєчасно проводити оплату усієї використаної електричної енергії відповідно до чинних тарифів.

Додатком № 2 до договору сторони узгодили порядок розрахунків (для бюджетних установ та організацій, підприємств житлово-комунального господарства та підприємств, які надають послуги щодо забезпечення комунально-побутових потреб населення).

Відповідно до п. 5 Додатку № 2 остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

Згідно п. 1 Додатку № 2 розрахунковим вважається період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "ОСОБА_1 про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки відповідача для отримання рахунку позивач направляє рахунок відповідачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим відповідачем з дня його відправлення.

Пунктом 6.11 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 (надалі - Правила) передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунку, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Статтею 714 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 ст. 714 ЦК України закріплено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час апеляційного провадження, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе за договором зобов'язань утворилась заборгованість. Доказів сплати заборгованості матеріали справи не містять.

Станом на 01.08.2015 борг відповідача за період червень 2013 - січень, березень - липень 2015 складав 35 071327,73 грн.

Зазначені обставини стали підставою для нарахування відповідачу позивачем інфляційних, 3% річних та пені відповідно до умов договору, які також не були сплачені відповідачем у добровільному порядку, що зумовило звернення позивача з позовом у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нарахована та заявлена до стягнення:

1) пеня - 5 001 265,38 грн, інфляційні - 24 841 668,13 грн, 3% річних - 999492,69 грн, нараховані відповідачу на заборгованість за спожиту електричну енергію, яка на теперішній час залишилась не сплаченою (всього: 30 842 426,20 грн);

2) пеня - 86 542,65 грн, інфляційні - 3 125 591,70 грн, 3% річних - 1 016 767,18 грн, нараховані на заборгованість за спожиту електричну енергію, яка погашена відповідачем договорами про організацію взаєморозрахунків (всього: 4 228 901,53 грн).

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених вимог в частині пені 5 001 265,38 грн, інфляційні - 24 841 668,13 грн, 3% річних - 999492,69 грн, нараховані відповідачу на заборгованість за спожиту електричну енергію, яка на теперішній час залишилась не сплаченою (всього: 30 842 426,20 грн).

Щодо вимог про стягнення пені 86 542,65 грн, інфляційні - 3 125 591,70 грн, 3% річних - 1 016 767,18 грн, нараховані на заборгованість за спожиту електричну енергію, яка погашена відповідачем договорами про організацію взаєморозрахунків (всього: 4 228 901,53 грн) місцевий господарський суд дійшов висновку, що укладанням договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за електричну енергію, отримані за періоди, на які були нараховані зазначені суми пені, інфляційних та річних за договором постачання електричної енергії № 4 від 07.05.2004.

Судова колегія Харківського апеляційного господарського суду вважає правомірними такі висновки суду першої інстанції зважаючи на таке.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено та зазначено вище відповідно до умов укладеного між сторонами договору № 4 про постачання електричної енергії від 07.05.2004 споживач прийняв на себе обов'язок своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

У Додатку № 2 "Порядок розрахунків" сторони погодили, що розрахунковий період встановлено споживачу з 01 числа місяця до 01 числа наступного місяця.

Зняття показань розрахункових приладів обліку на ПС 35-154 кВ та ПС330кВ постачальника здійснюється персоналом постачальника в останній день місяця з 06:00 до 15:00 (ПС 35-154 кВ) та о 24:00 (ПС 330) ці показання фіксуються в додатку № 9А до Договору "ОСОБА_1 про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії", що підтверджується підписами начальника РЕМ, представника РРЕМ, представника ВРЕМ та відповідними печатками.

Зняття показань розрахункових приладів обліку на ПС 35-154 кВ та ПС 330кВ споживача здійснюється в останній день місяця з 06:0 до 15:00 (ПС 330) персоналом постачальника та споживача, ці показання фіксуються в додатку № 9В до Договору "ОСОБА_1 обсязів спожитої за розрахунковий період електричної енергії", що підтверджується підписом уповноваженої особи та печаткою споживача, підписами начальника РЕМ (РРЕМ), представника РЕМ (РРЕМ), представника ВРЕМ та скріплені відповідними печатками.

Періодично зняття показань цих розрахункових приладів здійснюється спільно постачальником та споживачем. Такі показання фіксуються в додатку № 5 до Договору "Двосторонній акт фіксації показань приладів обліку" та підтверджується підписом уповноваженої особи та печаткою споживача, підписом начальника РВЕ т печаткою РВЕ, а також у додатку № 5 до договору "Двосторонній акт фіксації приладів обліку".

Періодично уповноваженим представником електропередавальної організації проводиться контрольний огляд засобів обліку (не менш одного разу в шість місяців) та технічна перевірка (не менш одного разу в три роки).

В матеріалах справи місяться копії складених відповідно до умов договору двосторонніх актів про використану електричну енергію за договором № 4 за період з жовтня 2012 червень 2015. (т. 2 а.с. 70-165) Всі акти підписані уповноваженими представниками споживача та постачальника та скріплені печатками підприємств. Акти не містять зауважень чи заперечень.

Отже, судова колегія вважає, що заперечення відповідача щодо неможливості в межах даної справи встановити обсяг отриманої електричної енергії за договором є необґрунтованими, безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено низку договорів про організацію взаєморозрахунків, які укладені відповідно до п. 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік", постанови КМУ від 04.06.2015 № 375 "Питання погашення у 2015 році заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню".

Відповідно до п. 7 Постанови КМУ від 04.06.2015 № 375 учасники розрахунків подають до місцевого фінансового органу, серед іншого, акти звіряння заборгованості, складені учасниками розрахунків, із зазначенням суми заборгованості, яка виникла на початок місяця, в якому підписується договір про організацію взаєморозрахунків.

КП "Харківводоканал" з укладенням зазначених договорів про організацію та проведення взаєморозрахунків, підписані акти звіряння заборгованості. тим самим відповідачем своїми діями підтверджено наявність та розмір заборгованості перед АК "Харківобленерго". Жодних зауважень до актів не висунуто, сума заборгованості не оспорювалась.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час апеляційного провадження, рахунок надісланий відповідачу має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання.

В матеріалах справи наявні належні докази направлення відповідачу рахунків на оплату за спірні періоди (а.с. 38-69, том 2).

В матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем у встановлений договором строк отриманої та спожитої електричної енергії. Відповідачем з 2012 року систематично не сплачується заборгованість з поставки електроенергії.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунки на оплату, на підставі яких виникла заборгованість та яка стала підставою для укладення договорів про організацію взаєморозрахунків є аналогічними (за методом розрахунку) рахункам, які на даний час не оплачені відповідачем (та нарахування яких не визнається останнім).

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що методика нарахування поставленої енергії за спірний період та за період за який сторонами було укладено договори про організацію взаєморозрахунків є ідентичною.

Будь-яких доказів невідповідності даної методики вимогам закону відповідачем не надано.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Згідно ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України закріплено, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Нормами ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується з судом першої інстанції, що тривала не сплата відповідачем заборгованості за поставлену електроенергію впродовж більш ніж трьох років та нарахованих позивачем штрафних санкцій, в тому числі 3% річних та інфляційних втрат порушує права позивача та позбавляє його права на мирне володіння своїм майном (грошовими коштами). Дії відповідача направлені на затягування судового розгляду справи та уникнення від виконання зобов'язань взятих на себе за договором і відповідальності за їх невиконання.

Перевіривши розрахунок : пені в сумі 5001265,38 грн., інфляційних втрат в сумі 24841668,13 грн. та 3% річних в сумі 999492,69 грн. на суму заборгованості в розмірі 30842426,20 грн., судова колегія дійшла висновку, що він є арифметично вірним та відповідає умовам договору і вимогам закону.

На підставі викладеного, судова колегія апеляційного господарського суду вважає правомірним та обґрунтованим рішення місцевого господарського суду в частині задоволення вказаних вимог.

Також судова колегія вважає, що рішення господарського суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача: пені в сумі 86542,65 грн, інфляційних втрат в сумі 3125591,70 грн та 3% річних в сумі 1016767,18 грн на заборгованість за електричну енергію, яка погашена відповідачем за договорами про організацію взаєморозрахунків (на загальну суму 4228901,53 грн) є правомірним з урахуванням наступного.

Як встановлено вище, для погашення заборгованості за електроенергію, яка виникла в зв'язку з невідповідністю діючих тарифів фактичним витратам КП "Харківводоканал", Законами України "Про Державний бюджет України на 2012", "Про Державний бюджет України на 2013", "Про Державний бюджет України на 2014" та відповідними постановами Кабінету Міністрів України №517 від 11.06.2012, №167 від 20.03.2013, №30 від 29.01.2014 затверджені "Порядок та умови надання у 2012 (2013, 2014) році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.".

Відповідно до вищезазначених постанов КМУ, підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості.

У відповідності до Постанови №30 між учасниками розрахунків, в т.ч. за участі АК "Харківобленерго" укладено договори про організацію взаєморозрахунків № 167Е/115, № 167Е/120, № 167Е/119, № 167Е/208, № 43/21, № 44/21, № 45/21, № 1409/30, №880/30 (а.с. 80-114, том 1)

Сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до моменту його повного виконання. Початком перебігу строку для виконання є перерахування коштів органом казначейства, учасники розрахунків зобов'язуються не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до цього договору та часники розрахунків засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Таким чином, порядок та строк виконання зобов'язань з погашення вартості електричної енергії пені в сумі 86542,65 грн за період з липня 2014 року по квітень 2015 року, інфляційних втрат в сумі 3125591,70 грн за період з червня 2013 року по травень 2015 року та 3% річних в сумі 1016767,18 грн з червня 2013 року по квітень 2015 року, яка погашена відповідачем за договорами про організацію взаєморозрахунків, відповідно до договору були змінені згідно з умовами договорів про організацію взаєморозрахунків.

Відповідно до умов вказаних договорів сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Враховуючи наведене, застосування санкцій, передбачених підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору №4 від 07.05.2004, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених, частиною 2 статті 625 ЦК України, нарахованих на суму заборгованості погашення якої є предметом вищезазначених договорів, є неправомірним про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, які викладені в наступних постановах: від 09.09.2014 у справі № 5011-1/1/528-2012; від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012; від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012; від 16.09.2014 у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012; від 23.09.2014; від 30.09.2014 у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012.

Судова колегія вважає безпідставним посилання заявника апеляційної скарги на те, що місцевим господарським судом в порушення норм процесуального права поновлено провадження у справі, яке було зупинено ухвалою 06.10.2015 до розгляду справи № 922/635/15.

Так, як встановлено вище, матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення обставин щодо обсягів отриманої відповідачем електричної енергії в межах даної справи.

Крім того, відповідно до п. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом у серпні 2015 року. Отже, розгляд справи триває майже два роки. Крім того, відповідачем не надано доказів неможливості суду самостійно встановити обставини справи на підставі наявних доказів в межах даного провадження.

Посилання апелянта на акти обстеження окремих точок приєднання КП "Харківводоканал" від 10.06.2016, 24.06.2017, 10.03.2017, які на думку відповідача свідчать про необґрунтованість нарахованої заборгованості, судова колегія вважає безпідставним, оскільки зазначені акти складені та фіксують наявність підключень поза межами періоду заборгованості, яка предметом розгляду даної справи (жовтень 2012- червень 2015).

Таким чином, апеляційна скарга є необґрунтованою та не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення по даній справі. При прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, тому рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 по справі №922/4984/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зважаючи на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись 49, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача КП "Харківводоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.05.2017 у справі №922/4984/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 07.08.2017

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.