ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р.Справа № 922/1924/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП"м. Київ
до Публічного АТ "Харківський плитковий завод" м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов.б/н від 07.06.17);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.б/н від 03.11.16).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" про стягнення 26779,46 грн. за Договором поставки № 1062016 від 01.06.2016 року, з яких: 21431,10 грн. - основний борг, 1736,20 грн. - пеня, 2583,47 грн. - 40% річних від суми основного боргу, 1028,69 грн. - інфляційні втрати. Витрати по сплаті судового збору позивач також просить покласти на відповідача.

09 червня 2017 ухвалою господарського суду Харківської області прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 20 липня 2017р. об 12:30 год з врахуванням ухвали господарського суду про виправлення описки від 20.06.2017 року.

20.07.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП" (позивача) надійшла заява(вх.№23422) про долучення документів до матеріалів справи, також нормативно правове обгрунтування заявлених позовних вимог, в яких останній наголошував на сплаті відповідачем суми основного боргу 15.06.2017 року в розмірі 21 431,10грн., та просив суд стягнути з останнього 1736,20грн., 40 річних в сумі 2583,47грн.,інфляційні нарахування в сумі 1028,69грн.

20.07.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" (відповідача) надійшло клопотання (вх.№23393) про відкладення розгляду справи, з метою підготовки письмового відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні 20.07.2017 року оголошено перерву до 02.08.2017 року.

31.07.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП" (позивача) надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача .

02.08.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" (відповідача) надійшли письмові пояснення (вх.№24767), в яких останній не визнає позовні вимоги у повному обсязі, вказує на погашення відповідачем суми основного боргу в сумі 21 431,10грн., також вказує на помилку при розрахунку індексу інфляційних , вважає, що інфляційні необхідно розраховувати з березня 2017 року .

Також, у вищеозначених поясненнях відповідач, зазначив про те, що позивач поставив товар на 71 568 грн 00 коп., до звернення до суду з позовом відповідач сплатив 56 360 грн. Загальна сума позову склала 26 779,46 грн, а з урахуванням контррозрахунку зменшилась та склала 26329.41 грн. Відповідач сплатив позивачу за період з 16 лютого 2017 року по 4 липня 2017 року 79 471 грн 84 коп, що на 7903,84 грн перевищує вартість поставленого товару. Сума переплати (7903,84 грн) погашає загальну суму пені, річних та інфляційних, що з урахуванням контррозрахунку відповідача склала 4898,31 грн., зазначає, що платіжним дорученням № 5813 від 28.07.2017 року компенсував позивачу витрати зі сплати судового збору по справі № 922/1924/17 в сумі 1600 грн.

02.08.2017 року від Публічного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" (відповідача) надійшла заява (вх.№247690 ) про відкладення розгляду справи та зобов'язання позивача повторно направити копію позовної заяви на адресу відповідача .

Ухвалою господарського суду від 02.08.2017 року, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи без його участі. Задоволено клопотання відповідача про продовження строку розгляду спору. Продовжено строк розгляду спору до 23 серпня 2017 року включно. Задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено до 15.08.2017 року.

15.08.2017 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ-ОЛТІГ ГРУП" м. Київ (позивача) , через канцелярію господарського суду (вх.№26295) надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в яких останній зазначив , про те, що після звернення до суд відповідачем оплачено суму основного боргу в розмірі 21 431,10грн. та компенсовано витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,0грн., у зв8язку із чим позивач зменшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 1736,20грн. пені, 40 % річних в сумі 2583,47грн. та інфляційних в сумі 578,64грн.

15.08.2017року від Публічного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" (відповідача) надійшла заява(вх.№26379) про визнання зменшених позовних вимог .

Господарський суд, розглянувши заяву позивача про зменшення позовних вимог, враховує наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Перевіривши дотримання позивачем приписів статті 22 ГПК України суд прийняв до розгляду вказану заяву позивача.

В судовому засіданні 15.08.2017 року представник позивача підтримав свою позицію викладену у заяві про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 15.08.2017 року представник відповідача підтримав свою позицію викладеній у заяві про визнання позову.

В судовому засіданні 15 серпня 2017року представник позивача, відповідача не виявили наміру подавати додаткові докази чи пояснення по справі в обґрунтування своїх позовних вимог, а матеріали справи свідчать про достатність наявних в ній доказів для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи.

У судовому засіданні 15.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 червня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ- ОЛТІГ ГРУП" та Публічним акціонерним товариством "ХАРКІВСЬКИЙ ПЛИТКОВИЙ ЗАВОД" було укладено договір поставки 1062016.

Відповідно до умов п.1.1. Договору, Постачальник зобов'язується передати у власність "Покупця", а "Покупець" прийняти та сплатити хімічну продукцію в асортименті, кількості та по цінам, які вказані в Додатках до цього договору, які є невід'ємною його частиною.

Згідно з п. 6.1. Договору "Покупець" повинен здійснити 100% попередню оплату.

Відповідно .6.2. Договору оплата поставленої Продукції здійснюється шляхом безготівкового переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок "Постачальника".

Як вбачається із матеріалів справи , відповідно до Специфікації № 6 до договору поставки № 1062016 від 01.06.2016 р., яка становить невід'ємну частину договору поставки, підписану сторонами, позивач зобов'язаний передати у власність відповідачу за плату продукцію, а саме: нітрат калію (калій азотнокислий) у кількості 2000 кг на загальну суму 71 568 гри 00 коп. з ПДВ.

Відповідно Специфікації № 6, сторонами встановлено дату поставки: 03.02.2017р. та дату оплати: до 17.02.2017р.

Позивачем відповідачу був поставлений товар, що підтверджується видатковою накладною №251 від 02.02.2017 року та довіреністю на отримання товару № 172 від 02.02.2017 року.

Проте, відповідач поставлений товар оплатив частково , а саме 16.02.2017 року на суму 47136,90грн., та 02.06.2017 року на суму 3000,0грн., що підтверджується даними бухгалтерського обліку (картка рахунку №361 за період 01.01.2017 року по 06.06.2017 року), неоплаченою залишилась заборгованість в розмірі 21 431,10грн, що й стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати вказаної заборгованості на момент подання даного позову.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом із тим, під час розгляду справи відповідач здійснив повне погашення суми основного боргу що підтверджується платіжними дорученнями №4165 від 15.06.2017 року та №№4799 від 04.07.2017 року .

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач проти обставин, які повідомлені позивачем, не заперечував, суд приходить до висновку про достатність підстав для припинення у справі по сумі основного боргу в розмірі 21431,10грн., у зв'язку із відсутністю предмету спору.

В силу частини 2 статті 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.10.3 договору , у випадку порушення строку оплати продукції покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (яка діяла в період,за який сплачується пеня), від несплаченої суми за кожен день прострочення , до дня фактичної оплати продукції.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи часткову оплату поставленого товару відповідачем, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 1736,20грн.

Відповідно до статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.10.4. договору, також покупець за вимогою постачальника ,у випадку несвоєчасної оплати продукції, повинен виплатити суму боргу з урахуванням сорока відсотків річних від простроченої суми.

Перевіривши нарахування 3% річних в сумі 2583,47грн., інфляційних нарахувань в сумі 578,64грн. суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на відповідача.

Як вбачається з наданих сторонами документів, відповідачем компенсовано позивачу витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,0грн., згідно платіжного доручення №5813 від 28.07.2017 року, суд вважає за доцільне не стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1600,0 грн.

Керуючись ст.ст.11, 509, 655, 692, 712 ЦК України, 173,174, 181, 265 ГК України, 33, 43, 44, 49, 78, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги (зменшені ) задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський плитковий завод" (61106, Харківська область, м. Харків, Орджонікідзевський район, проспект Московський, буд.297, код 00293628) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОХІМ - ОСОБА_3" (01135, АДРЕСА_1, код 38405374) - 1736,20грн. пені, 40 % річних в сумі 2583,47грн. та інфляційних в сумі 578,64грн.

По позовним вимогам в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 21 431,10грн. провадження у справі припинити по п.1-1 ст.80 ГПК України .

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.08.2017 р.

Суддя ОСОБА_4