ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 року Справа № 904/9890/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Березкіна О.В., Антонік С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Істамова І.В., довіреність № 6024-К-О від 27.04.2017 р.

відповідач -2: ФОП ОСОБА_2, паспорт серія НОМЕР_2 від 20.11.2009 р.,

від відповідача-2: ОСОБА_3, довіреність № 2518 від 12.12.2016 р.,

представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017р. у справі № 904/9890/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист", м. Дніпро

до відповідача-2: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків

про стягнення 90 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017р. у справі № 904/9890/16 (головуючий суддя Колісник І.І., судді Мельниченко І.Ф., Петрова В.І.) позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитом у сумі 31543,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 45086,20 грн., пеню у сумі 4853,58 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 8516,70 грн. Стягнуто з відповідачів судовий збір. Приймаючи рішення місцевий господарський суд дійшов висновку, що подання ФОП ОСОБА_2 заяв про: відкриття поточного рахунку; підключення (авторизацію) користувача електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів; отримання кредитного ліміту свідчить про укладання ним договору банківського обслуговування від 15.10.2013р..

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач -2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт вважає, що суд помилково визнав належним та допустимим доказом у справі електронну заяву на кредитний ліміт від 15.10.2013р., відповідно до якої апелянт нібито отримав від банка кредитний ліміт на поточний рахунок. Однак апелянт не давав своєї письмової згоди банку на підпис заяви про надання кредитного ліміту на поточний рахунок шляхом використання електронного цифрового підпису в системі інтернет-клієнт-банкінг «Приват24». Апелянт посилається на ст.ст.207, 1055 ЦК України та ч.3 ст.4 Закону України «Про електронний цифровий підпис». Матеріали справи не містять належних доказів підписання вказаної заяви шляхом особистого електронно-цифрового підпису ФОП ОСОБА_2, як і не містять доказів перерахування на поточний рахунок апелянта кредитних коштів у розмірі 34 000, 00 грн., що підтверджується виписками з поточного рахунку. Також в матеріалах справи відсутні належні докази обслуговування банком кредитного ліміту на поточному рахунку (п.п.3.2.1.1, 3.2.6.1 Умов). Відповідно до інформації документообігу системи інтернет-клієнт-банкінг «Приват24» щодо обслуговування апелянта в період з 01.10.2013р. по 31.10.2013р., апелянт не направляв банку будь-яких заяв в електронній формі, в тому числі і заяву від 15.10.2013р., посилається на ст.ст.6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», в редакції від 19.04.2014р. Крім того, банк в порушення своїх зобов'язань не повідомив клієнта про надання та зміну кредитного ліміту, оскільки розмір кредитного ліміту має індивідуальний характер. Позивач не надав доказів того, що ксерокопія заяви 15.10.2013р. належним чином посвідчена в порядку, встановленому Постановою КМ України № 680 від 26.05.2004р. Таким чином вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, у зв'язку з недоведеністю позивачем викладених в позовній заяві обставин.

У клопотанні про долучення документів у справі (а.с.22-28, т.4) відповідач-2 надав копії постанов Одеського апеляційного господарського суду від 23.05.2016р. у справі № 916/16/16 та Вищого господарського суду України від 12.10.2016р. у справі № 916/16/16, які є, на думку апелянта, аналогічними правовідносинам у даній справі № 904/9890/16.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

Позивач надав суду письмові пояснення (а.с.44, т.4), в яких зазначає, що відповідач-2 використовував кредитні грошові кошти, що підтверджується виписками по рахунку та та розрахунком заборгованості, тому вважає безпідставними посилання апелянта на те, що він не отримував на свій рахунок кредитний ліміт.

Відповідач-1 відзив на апеляційну скаргу не надав, тому відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.04.2017р. апеляційна скарга була прийнята та призначена до розгляду на 27.04.2017р. колегією суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.04.2017р. виправлено описки у вступній та резолютивній частинах ухвали від 10.04.2017р. щодо визнання поважними причин пропуску строку на подання апеляційної скарги, відновлено строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.04.2017р. розгляд справи відкладено до 16.05.2017р.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.05.2017р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи до 13.06.2017р.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.06.2017р. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 12.06.2017р. визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Антонік С.Г.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.06.2017р. розгляд справи відкладено до 06.07.2017р.

У судовому засіданні 06.07.2017р. оголошено перерву до 10.08.2017р.

У судовому засіданні 10.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

21 грудня 2007 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, Клієнт, Відповідач-2) і Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк, Позивач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, а також картку із зразками підписів та контактних даних уповноважених осіб (а.с. 76 - 78 том 1).

01 липня 2008 року відповідач-2 подав письмову заявку на підключення (авторизацію) користувачів електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів та просив здійснити його реєстрацію, авторизацію, генерацію та сертифікацію ключів користувача в електронному розрахунково-інформаційному програмному продукті "Інтернет-клієнт-банк ("Приват 24"). Вказана заявка була прийнята до виконання банком /а.с. 79 том 1/.

15 жовтня 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" за допомогою програмної електронної системи прийняв від ФОП ОСОБА_2 заявку на кредитний ліміт на рахунок НОМЕР_3 на умовах, викладених в Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах ПАТ КБ "ПриватБанк", що розміщені на офіційному сайті Банку http://privatbank.ua та діють з 15.10.2013 (а.с. 18, 184 том 1).

Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 були надані кошти які, відповідно до банківських виписок по рахунку № НОМЕР_3 були використані (т.1 а.с. 65 - 75).

Кошти знімалися відповідно до розрахункових документів (квитанцій), наданих позивачем господарському суду (а.с. 42 - 77 том 2).

11.08.2015р. між ТОВ «Приват-Фінансист» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки № 31015НАН2S2AV, предметом якого є надання поруки за виконання ФОП ОСОБА_2 всіх своїх зобов'язань за Договором Б/н від 156.10.2013р., р/с НОМЕР_3 (т.1 а.с.40).

Електронними повідомленнями відповідача-2 було поінформовано про розміри процентних ставок за користування кредитом (94-95 том 1).

За твердженням позивача, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 належним чином умови договору не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 31.08.2016 виникла заборгованість зі сплати кредиту у сумі 31543,52 грн., що і стало підставою для нарахування позивачем до стягнення процентів за користування кредитом у сумі 45086,20 грн. за період з 07.02.2014 по 31.08.2016, пені у сумі 4853,58 грн. за період з 09.01.2014 по 31.08.2016, а також комісії за користуванням кредитом у сумі 8516,70 грн. за період з 03.03.2014 по 31.08.2016.

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Предметом позову є матеріально - правова вимога Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості у сумі 90 000,00 грн за користування кредитом, який було надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у відповідності до укладеного , за твердженням позивача, договіру банківського обслуговування № б/н від 15.10.2013р..

Як вірно встановлено місцевим господарським судом і підтверджується матеріалами справи, 21 грудня 2007 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, Клієнт, Відповідач-2) і Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", Банк, Позивач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку, а також картку із зразками підписів та контактних даних уповноважених осіб (а.с. 76 - 78 том 1).

01 липня 2008 року відповідач-2 подав письмову заявку на підключення (авторизацію) користувачів електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів та просив здійснити його реєстрацію, авторизацію, генерацію та сертифікацію ключів користувача в електронному розрахунково-інформаційному програмному продукті "Інтернет-клієнт-банк ("Приват 24"). Вказана заявка була прийнята до виконання банком /а.с. 79 том 1/.

На вимогу суду про надання доказів на підтвердження того, що «Умови та правила надання банківських послуг», розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua, до яких приєднався ФОП ОСОБА_2, подавши заяву від 15.10.2013р., яка викладена в ухвалі Дніпропетровського апеляційного господарського суду, позивачем надано роздруківку інтернет сторінки https://privatbank.ua/terms/, на якій містяться Умови та правила надання банківський послуг.

При переході на інтернет сторінку https://privatbank.ua/terms/, колегія суддів встановила, що роздруківка сторінки наданої позивачем (т.4 а.с. 34) і інтернет сторінка https://privatbank.ua/terms/ не є тотожними.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

З урахуванням вищевикладеного, колегією суддів встановлено, що на сторінках, які міститься в мережі інтернет https://privatbank.ua/terms/ та https://privatbank.ua відсутні умови та правила надання банківських послуг, які надані позивачем в роздрукованому варіанті (т.1 а.с. 20-30; т. 3 з.с. 82 - а.с. 91).

У ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 ст. 640 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069 ЦК України).

В матеріалах справи міститься заяви, які за твердженням позивача підписані Клієнтом шляхом накладання електронно-цифрового підпису у системі інтернет-банкінгу Приват24 від 15.10.2013р (т.1 а.с.18, 184)

Вищезазначені заяви не містять підпису відповідача, натомість у заявах наявна відмітка про накладення клієнтом 15.10.2013 електронно-цифрового підпису у системі інтернет-клієнт-банкінгу Приват 24.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" сертифікат ключа містить такі обов'язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов'язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме ФОП ОСОБА_2 підписано електронним цифровим підписом заяви від 15.10.2013р. про приєднання до умов, викладених в Умовах і Правилах надання банківських послуг, Тарифах ПриватБанку, оскільки позивачем не надано ані відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, ані відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. При цьому, відповідач-2 заперечує факт підписання даної заяви.

Відтак, висновок місцевого господарського суду про те, що подання ФОП ОСОБА_2 заяв про: відкриття поточного рахунку; підключення (авторизацію) користувача електронних розрахунково-інформаційних програмних продуктів; отримання кредитного ліміту свідчить про укладання ним договору банківського обслуговування від 15.10.2013р. є передчасним і таким, що не підтверджується фактичними обставинами справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія судів доходить висновку, що Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "ПриватБанк" не доведено факту укладення між сторонами договору банківського обслуговування, який є підставою позову від 15.10.2013р., що в свою чергу свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів, у тому числі черговість погашення заборгованості, та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Водночас, правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах договору, укладеного відповідно до "Умов та правил надання банківських послуг", в той час як позивачем не доведено підставність користування відповідачем кредитними коштами банку.

Враховуючи наведене, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що доводи апяційної скарги, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та заборгованості по комісії за користування кредитом є обґрунтованими , підтвердженими наявними у справі доказами.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" носять похідний характер від позовних вимог до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи є підставою для скасування рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, що є підставою для її задоволення та, відповідно, скасування рішення місцевого господарського суду з ухваленням нового про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Доводи Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", викладені у відзиві на апеляційну скаргу, зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, вільного тлумачення правових норм та не спростовують висновків до яких дійшов суд апеляційної інстанції переглядаючи справу у відповідності до вимог частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розподіл судових витрат у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає зміні, вони покладаються на позивача, як на сторону не на користь якої ухвалено рішення.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017р. у справі № 904/9890/16 - задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2017р. у справі № 904/9890/16 - скасувати.

Прийняти нове:

В задоволені позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" (вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м.Дніпро, 49094, КОД ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 61125; ІНН НОМЕР_1) судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515, 00 грн.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 14.08.2017 р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г. Антонік