РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017Справа №910/364/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/364/17

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву;

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Український державний науково-дослідний

і проектний інститут цивільного сільського будівництва"

про виселення

Представники сторін:

від позивача: Кубік Я.С., довіреність № 41 від 22.05.2017р.;

від відповідача: Дрищ С.С., довіреність № 123/17 від 01.02.2017р.;

від третьої особи: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернулося державне Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Лайселл» (надалі - відповідач) про примусове виселення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що укладений між сторонами договір оренди від № 5041 від 08.02.2010р. припинив свою дію, у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено, з огляду на що відповідач зобов'язаний звільнити орендоване приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017р. порушено провадження у справі №910/364/17, розгляд справи призначено на 06.02.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство «Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного сільського будівництва» та відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 27.02.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2017р. (суддя Цюкало Ю.В.) провадження у справі №910/364/17 за позовом Регіонального відділення ФДМ України по м. Києву до товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфселл», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного сільського будівництва» про виселення зупинено до вирішення по суті справи №910/2889/17 та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі.

19.04.2014р. через загальний відділ господарського суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Відповідно до розпорядження В.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва від 20.04.2017р. № 05-23/1435 призначено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи, у зв'язку з закінченням терміну повноважень у судді Цюкало Ю.В., в провадженні якого знаходиться справа.

За результатами повторного автоматичного розподілу матеріалів справи, справу №910/364/17 передано на розгляд судді Привалову А.І.

Суд листом від 24.04.2017р. повідомив позивача, що обставини, які стали підставою для зупинення провадження у справі на даний час не усунуті, оскільки за допомогою комп'ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» судом встановлено, що рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2017р. (повний текст підписано 07.04.2017р.) у справі № 910/2889/17, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" до регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного сільського будівництва», про зобов'язання укласти на новий строк договір від 08.02.2010р. оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, було оскаржено ТОВ «Лайфселл» у визначений ч. 1 ст. 93 ГПК України строк до Київського апеляційного господарського суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017р. рішення Господарського суду м. Києва від 05.04.2017 у справі №910/2889/17 залишено без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" - без задоволення.

07.07.2017р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло повторне клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. поновлено провадження у справі № 910/364/17 та призначено розгляд справи на 10.08.2017р.

Присутній у судовому засіданні 10.08.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем і відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2010 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Астеліт» (з 02.02.2016 р. повне найменування змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайфселл») (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №5041 (далі - Договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 5,00 кв.м. (4,00 кв.м. - частина приміщення технічного поверху та 1,00 кв.м. - частина майданчика даху адміністративної будівлі), розміщене за адресою: м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 50, що перебуває на балансі Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного сільського будівництва», вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 30.06.2009 р. і становить 146 618 грн.

Згідно з п. 1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення обладнання базової станції стільникового зв'язку (4,00 кв.м.) та встановлення антенно-фідерних пристроїв (1,00 кв.м.).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 08.02.2010 р.

У пункті 10.1 Договору сторони погодили, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців з 08.02.2010р. до 08.01.2013р. включно.

Відповідно до п.10.4 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частинами 1, 2 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається з матеріалів справи, листом вих.№30-06/12193 від 06.12.2012 р. позивачем було повідомлено відповідача, що 08.01.2013 р. закінчується строк дії договору оренди №5041 від 08.02.2010р., у зв'язку з чим на виконання вимог ч. 2 ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендарю необхідно забезпечити проведення незалежної оцінки об'єкта оренди станом на 31.12.2012 р. та укласти додатковий договір про продовження договору оренди на наступний строк зі зміною вартості об'єкту оренди, визначеною згідно з новим звітом, та, як наслідок, зміною орендної плати за базовий (перший) місяць оренди. Одночасно, орендодавцем зазначено, що у разі незгоди з викладеними у листі вимогами договір оренди вважається припиненим, і об'єкт оренди підлягає поверненню на підставі акту передавання-приймання.

Згідно з листом вих.№4232 від 25.07.2013 р. відповідачем було заявлено, що орендар має намір припинити дію договору оренди №5041 від 08.02.2010 р., та повідомлено, що акти приймання-передавання будуть надані пізніше у зв'язку зі складнощами вивезення та демонтажу обладнання.

У відповідь на вказане звернення орендаря листом вих.№30-06/9496 від 27.08.2013р. позивач повідомив відповідача, що договір оренди №5041 від 08.02.2010 р. вважається припиненим з 08.01.2013р. у зв'язку з закінченням строку дії даного договору.

У листі вих. №30-06/9496 від 27.08.2013р. позивач повторно повідомив відповідача, що договір оренди №5041 від 08.02.2010р. вважається припиненим з 08.01.2013р. у зв'язку з закінченням строку дії даного договору та направив для підписання акти приймання-передачі (повернення).

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.2017р. у справі №910/2889/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2017р., встановлено, що позивачем як орендодавцем за Договором було висловлено заперечення проти продовження строку договору оренди на новий строк на тих самих умовах. При цьому, такі заперечення були висловлені у встановлений законом та договором строк, шляхом направлення листа вих.№30-06/12193 від 06.12.2012 р.

Таким чином, приймаючи до уваги заперечення орендодавця проти продовження договору на новий строк на тих самих умовах, а також оскільки сторонами не було погоджено усіх істотних умов договору відповідно до вимог чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку, що договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №5041 від 08.02.2010 р. є припиненим з 08.01.2013 р. у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України, якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Отже, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що строк дії договору оренди №5041 від 08.02.2010р. припинився з 08.01.2013р.

У пункті 10.9. договору визначено, що у разі припинення або розірвання цього Договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю/ балансоутримувачу.

Відповідно до п.10.10 договору, майно вважається поверненим орендодавцю/ балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання (повернення)

Отже, умовами договору передбачено обов'язок орендаря повернути об'єкт оренди орендодавцю та балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

В матеріалах справи відповідний акт відсутній та не поданий сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, згідно з положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що нового договору оренди на спірні приміщення укладено не було, тому відповідач безпідставно займає спірне майно.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона бала одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 11-А; ) з державного нерухомого майна за договором оренди загальною площею 5,00 кв.м. (частини приміщення технічного поверху площею 4,00 кв.м. та частина майданчика даху адміністративної будівлі площею 1,00 кв.м.), яке розміщене за адресою: м. Київ, пр. 40-річчя Жовтня, 50, що перебуває на балансі Державного підприємства "Український державний науково-дослідний і проектний інститут цивільного сільського будівництва" та належить до державної власності. Видати наказ.

3. Стягнути з товариство з обмеженою відповідальністю "Лайфселл" (03110, м. Київ, вул. Соломянська, 11-А; ) в доход Державного бюджету України (одержувач: РВ ФДМ України по м.Києву, , банк одержувача: ДКСУ, м. Київ, МФО 820172, р/р 4093) судовий збір у розмірі 1378 грн. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.08.2017р.

Суддя А.І. Привалов