РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017Справа №910/9202/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. розглянувши справу за позовом Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" про стягнення 18 824,34 грн., за участю представників позивача - не з'явився, відповідача -Гарбузової Т.О., довіреність №б/н, від 20.06.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення збитків в розмірі 18 824,34 грн., які виникли у зв'язку з недостачею вантажу, прийнятого відповідачем до перевезення згідно договору поставки № 245/108/16 Сб від 01.02.2016 року та оформленої у відповідності до його умов залізничної накладної № 49298409 від 01.04.2017 року та залізничної накладної № 46157004 від 03.04.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.07.2017 року.

19.07.2017 року в судовому засіданні відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів понесених збитків, а саме - відсутні документи на підтвердження оплати вантажу, а отже - наявність збитків є недоведеною.

Представник позивача в судове засідання 02.08.2017 року не з'явився, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України, натомість надіслав до суду клопотання в якому просив розглядати справу без його участі.

Враховуючи те, щонез'явлення представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2015 року між публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (вантажовласник) та публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (виконавець) укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги № 1970/ДФ/10017 (далі -договір), предметом якого є надання виконавцем вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.1. договору вантажовласник зобов'язується пред'являти виконавцю у визначені терміни місячні плани перевезень, заявку на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються, або прибувають на його адресу,

Відповідно до п. 2.2. договору виконавець зобов'язується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатку до цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору постачальник зобов'язується поставити ресурс на умовах поставки, вказаних в специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційного терміну "Інкотермс" в редакції 2010 року.

Згідно з п. 7.1 договору виконавець надає вантажовласнику послуги на станціях Регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця".

Як вбачається з наявних в матеріалах справи залізничної накладної № 49298409 від 01.04.2017 року та залізничної накладної № 46157004 від 03.04.2017 року за груповою відправкою на адресу позивача, у вагонах №№ 67888800, 67173906 надійшов вантаж кокс домінний, вантажовідправник (графа « 1» накладної) - ПАТ «АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД», м. Авдіївка.

03.04.2017 року на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 463003/88/264 про недостачу вантажу в вагоні № 67173906 в кількості 1 750 кг, про що в залізничній накладній зроблено відповідну відмітку. У акті зазначено: «Навантаження в вагоні вище рівня бортів на 40 - 50 см. «шапкообразная». Маркування вапном однієї поздовжньою смугою вздовж вагона. Над 1 - 2 люками є поглиблення розміром 2м X ширину вагона X 30см., в місті поглиблення маркування відсутнє. Вагон прибув в технічному відношенні справний.

03.04.2017 року на станції Пологи Придніпровської залізниці був складений комерційний акт № 463003/87/263 про недостачу вантажу в вагоні № 67888800 в кількості 1 870 кг, про що в залізничній накладній зроблено відповідну відмітку. У акті зазначено: «Навантаження в вагоні вище рівня бортів на 40 - 50 см. «шапкообразная». Маркування вапном однієї поздовжньою смугою вздовж вагона. Над 6,7 люками присутня виїмка розміром довжиною 2,5м на ширину вагона глибиною 30см., в місті виїмки поглиблення маркування відсутнє. Вагон прибув в технічному відношенні справний.

Вартість 1 тони товару, який прибув у вагоні №62468434, відповідно до рахунку вантажовідправника №91478456 та сертифікату якості складає: 659297,54 грн. * 1,2 : 82,88 т = 9545,81 грн. з ПДВ.

Вага недостачі складає: 1870 кг - 825 кг = 1055 кг., норма недостачі на кокс доменний у вологому стані складає 2 %: 41230 кг * 2 % (природні втрати) = 825 кг.

Таким чином, розмір збитків у вагоні № 62468434 складає 10 070,83 грн.

Вартість 1 тони товару, який прибув у вагоні №67173906, відповідно до рахунку вантажовідправника №91478456 та сертифікату якості складає: 659297,54 грн. * 1,2 : 82,88 т = 9545,81 грн. з ПДВ.

Вага недостачі складає: 1750 кг - 833 кг = 917 кг., норма недостачі на кокс доменний у вологому стані складає 2 %: 41650 кг * 2 % (природні втрати) = 833 кг.

Таким чином, розмір збитків у вагоні № 67173906 складає 18824,34 грн.

Як зазначено у вищевказаних залізничних накладних у графі «одержувач» значиться приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

Згідно ст.130 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України) право на пред'явлення претензії та позову залізниці у разі недостачі вантажу належить одержувачу.

Таким чином, право на пред'явлення залізниці претензії або позову про відшкодування суми недостачі належить позивачу.

Відповідно до ст.909 ЦК України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч. 3 ст. 909 ЦК України та ч. 2 ст. 307 ГК України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно частини 2 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагонах №62468434 та №67173906 за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами від 03.04.2017р. №463003/87/263 та № 463003/88/264.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст.113 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме:

а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

б) за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості;

в) за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Загальна сума відшкодування збитку за не збережений вантаж в усіх випадках не може перевищувати суми, яка сплачується за повністю втрачений вантаж.

У відповідності до ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, сума втраченого при перевезенні вантажу, визначена позивачем на підставі рахунку-фактури №91478456 від 01.04.2017 року, виставленого приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод».

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, наявність своєї вини у втраті вантажу позивача не спростував.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, обов'язковою умовою відшкодування збитків є порушення учасником господарських відносин власних господарських зобов'язань.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Підставою для притягнення особи до господарсько-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є наявність складу господарського правопорушення, який включає в себе: протиправну поведінку (дію чи бездіяльність особи); збитки, завдані такою поведінкою; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вину особи, внаслідок протиправної поведінки якої було заподіяно збитки.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, вимоги позивача про стягнення збитків у розмірі 18 824,34 грн., які виникли у зв'язку з недостачею вантажу, прийнятого відповідачем до перевезення згідно договору поставки № 245/108/16 Сб від 01.02.2016 року є обґрунтованими і тому позов підлягає задоволенню.

Судом дана належна оцінка відзиву відповідача на позовну заяву, проте, посилання відповідача на відсутність доказів того, що позивач (вантажоодержувач) не надав доказів оплати за виставленим рахунком не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки понесення позивачем збитків полягає у втраті його майна, і така втрата підтверджена матеріалами справи, також матеріалами справи підтверджується наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками позивача, наявність вини відповідача, що полягає у незабезпеченні збереження вантажу.

Всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин. Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести тіобставини, на які вона посилається як на підставусвоїхвимог і заперечень.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Левченка, будинок 1; код 00191129) збитки в розмірі 18 824 (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 34 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.08.2017р.

Суддя С.О. Чебикіна