ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017 р. Справа № 917/750/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика "Каховська" (вул. Мироносицька, буд. 52, оф. 6, м. Харків, 61022; адреса для листування: АДРЕСА_1, 61058)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" (вул. Польовий Стан, буд. 1, с.Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

про стягнення 7000,00 грн. та звільнення нежитлової будівлі

Суддя Безрук Т.М.

Представники:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2

від третьої особи: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення по договору оренди № 1/23/12 від 23.12.2016р. 7000,00 грн., в т.ч. 3000,00 грн. - основного боргу, 4000, 00 грн. - неустойки та зобовязання звільнити нежитлову будівлю: цех промислового стада курей, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вул. Птахівнича, буд.2, шляхом примусового виселення.

Позивач надав клопотання про припинення провадження у справі в частині повернення майна, оскільки відповідач самостійно звільнив 01.06.2017р. спірну будівлю (а.с.46).

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що позивач не повідомив відповідачу банківських реквізитів для зарахування орендної плати, що унеможливило своєчасну сплату орендної плати; 17.03.2017р. відповідач звертався до позивача з вимогою надати реквізити для добровільної оплати боргу, проте позивач цю вимогу проігнорував; позивач не виставив рахунки-фактури згідно п. 3.2 договору, отже має місце прострочення кредитора; позивач не довів належними доказами факту направлення повідомлення про припинення договору, оскільки відсутній опис вкладення у цінний лист, підпис про отримання вимоги вчинений неуповноваженою на це особою.

Ухвала суду від 03.08.2017р., надіслана позивачу та третій особі, повернулася до суду з відміткою поштового відділення про відмову адресата від одержання.

Відповідно до ст. 64 ГПК України ухвала надсилається учасникам провадження за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Ухвала від 03.08.2017р. була надіслана позивачу на повідомлену ним поштову адресу АДРЕСА_1, 61058, та третій особі на адресу місцепроживання, вказану у договорі іпотеки від 14.09.2016р. (а.с.36-40).

Отже, позивач та третя особа належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений під розписку від 03.08.2017р.

Відповідач подав клопотання від 14.08.2017р. про залишення позову без розгляду, в звязку з повторною неявкою представника позивача в судове засідання та неподання витребуваних судом доказів.

Дане клопотання відхилене судом, оскільки явка представників сторін судом обовязковою не визнавалася, а наявні у справі матеріали є достатніми для вирішення спору по суті.

Визначені статтею 77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

В судовому засіданні 15.08.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

23.12.2016 року між ТОВ «Птахофабрика «Каховська» (надалі - позивач) та ТОВ «Кремікс» (надалі - відповідач) було укладено договір оренди № 1/23/12, відповідно до умов якого позивач (як орендодавець) зобовязався передати відповідачу (орендарю), а відповідач (орендар) прийняти в строкове платне користування обєкт нерухомого майна: нежитлову будівлю, цех промислового стада курей, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вул. Птахівнича, 2 (далі Договір оренди; а.с.8-10).

Право позивача на вказане нерухоме майно підтверджено договором купівлі-продажу нежитлових будівель від 29.12.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 29.12.2014 року за реєстраційним № 8271, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12-13, 44).

За п. 2.2 Договору оренди майно, що орендується, вважається переданим в оренду з моменту підписання акту приймання-передачі.

Передача відповідачу орендованого майна підтверджується актом приймання-передачі орендованого майна від 23.12.2016 року (а.с.11).

Згідно з п. 5.1 Договору оренди орендар зобовязується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п. 3.1 Договору оренди розмір щомісячної орендної плати за користування майном встановлюється в розмірі 1000,00 грн. з ПДВ.

За п. 3.2 Договору оренди орендна плата сплачується на розрахунковий рахунок орендодавця згідно виставлених орендодавцем рахунків-фактур щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця, в якому орендар буде користуватись предметом оренди.

За п. 1.6 Договору оренди цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 23.03.2017р.

Як зазначає позивач у позові, відповідач не сплачував орендних платежів, тому за три місяця оренди за період 23.12.2016р. 23.03.2017р. існує заборгованість з орендної плати в сумі 3000,00 грн.

Доказів сплати вказаної суми орендної плати відповідач суду не надав.

За ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобовязання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем орендна плата в сумі 3000,00 грн. не сплачена, що є порушенням договірних зобовязань.

Заперечення відповідача щодо позову з підстав ненаправлення йому позивачем рахунків-фактур для сплати орендної плати, судом відхиляється, оскільки ненадання рахунків фактур не є підставою для звільнення від обовязку зі сплати орендної плати.

Посилання відповідача, що зобовязання з оплати орендної плати визначено вказівкою на подію, яка неминуче має настати, а саме на дату виставлення рахунків-фактур, не є обґрунтованим, оскільки за п. 3.2 Договору оренди встановлено строк сплати орендної плати щомісячно до 15 числа кожного поточного місяця.

Крім того, на даний час дія договору оренди закінчилася, тому борг з орендної плати слід сплачувати.

Відповідач також зазначає, що він звертався до позивача з вимогою надати банківські реквізити для сплати боргу, на що позивач не відреагував. В підтвердження вказаного відповідач надав копію поштової квитанції від 17.03.2017р. та опису вкладення у цінний лист від 17.03.2017р.

Проте ці докази суд не може визнати належним доказом звернення відповідача до позивача з вимого про надання банківських реквізитів для добровільної сплати боргу, оскільки згідно опису вкладення у цінний лист від 17.03.2017р. відповідач направляв позивачу вимогу про усунення порушень сплати процентів за договором позики, лист про продовження строку дії договору оренди, лист про порядок розрахунків по договору оренди.

В даному описі відсутні вказівки на реквізити договору оренди, якого стосуються ці листи, тому суд не може прийняти їх як доказ, що відноситься до спірних правовідносин.

Клопотання про витребування у позивача чи у відповідних державних органів банківських реквізитів позивача в порядку ст. 38 ГПК України для добровільної сплати орендної плати, відповідач протягом розгляду справи суду не заявляв.

Незазначення в договорі банківських реквізитів позивача само по собі не є підставою для відмови у позові в частині стягнення боргу з орендної плати.

Посилання відповідача на наявність договору іпотеки від 14.09.2016р. спірного майна, за яким передача в оренду заставного майна проводиться за згодою іпотекодержателя (а.с.35, 36-40), на думку суду не є підставою в даному випадку для відмови у позові в частині стягнення боргу з орендної плати, оскільки іпотекодержатель (третя особа у справі) не заявив суду про наявність заперечень щодо передачі спірного майна в оренду, наявність таких заперечень відповідачем не доведена, зобовязання за договором оренди можуть бути припинені лише на майбутнє, Договір оренди в судовому порядку недійсним не визнавався, на даний час дія Договору оренди закінчилася.

Отже, заперечення відповідача є необґрунтованим та відхиляються судом.

Таким чином, наявність невиконаного відповідачем зобовязання зі сплати орендної плати підтверджена матеріалами справи, відповідачем належними доказами не спростована, тому позовні вимоги в частині стягнення 3000,00 грн. боргу з орендної плати підлягають задоволенню.

Посилаючись на те, що відповідач після закінчення дії договору не повернув орендоване майно позивачем також заявлено вимоги про стягнення 4000,00 грн. неустойки за період 31.03.2017р. 16.05.2017р. При цьому позивач у позові зазначає, що повідомлення про припинення договору було надіслано ним відповідачу 13.03.2017р.

Відповідач у відзиві проти даної позовної вимоги заперечує посилаючись на те, що позивач не довів належними доказами факту направлення повідомлення про припинення договору, оскільки відсутній опис вкладення у цінний лист, підпис про отримання вимоги вчинений неуповноваженою на це особою.

При вирішенні спору в цій частині суд зазначає наступне.

За ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно з п. 6.1, п. 6.2 Договору оренди повернення орендодавцю майна, що орендується, здійснюється за актом передачі-приймання, який підписується сторонами. Майно, що орендується, вважається фактично переданим орендодавцю з моменту підписання акту передачі-приймання.

За п. 1.6 Договору оренди цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 23.03.2017р.

За п. 1.7 Договору оренди у разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення або зміну цього договору за 10 календарних днів до закінчення терміну його дії, договір вважається продовженим на один календарний місяць з дати закінчення терміну його дії на тих же умовах, які передбачені цим договором.

В підтвердження факту направлення відповідачу повідомлення про припинення договору оренди позивач надав лист від 13.03.2017р. з відміткою юрисконсульта ОСОБА_4 про отримання та експрес-накладну від 10.03.2017р. про направлення відповідачу документів (а.с.14, 15).

Відповідач заперечує факт отримання вказаного повідомлення про припинення договору оренди.

В даному випадку суд погоджується з доводами відповідача про те, що надані позивачем докази не є належними для підтвердження факту направлення відповідачу повідомлення про припинення договору оренди, з таких мотивів.

Подана позивачем експрес-накладна від 10.03.2017р. про направлення відповідачу документів не може бути визнана належним доказом направлення листа від 13.03.2017р. (датованого пізніше ніж відправка). Крім того, відсутній опис, які саме документи були направлені за цією експрес-накладною.

Відмітка юрисконсульта ОСОБА_4 на листі від 13.03.2017р. про його отримання, також не є належним доказом повідомлення відповідача про припинення договору, оскільки позивач не надав суду документів в підтвердження повноважень цієї особи на вчинення будь-яких дій від імені відповідача, а відповідач не схвалив дії цієї особи та у відзиві заперечує факт надання цій особі повноважень на отримання адресованої відповідачу кореспонденції. Докази наступної передачі відповідачу вказаного листа позивачем суду не надані.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не довів належними доказами факту направлення відповідачу повідомлення про припинення договору.

Отже, за умовами 1.7 Договору оренди дія цього договору була продовжена на один календарний місяць, тобто по 23.04.2017р.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки визначений договором строк закінчення дії договору та, відповідно строк повернення орендованого майна, закінчується 23.04.2017р., який є вихідним днем (суботою), то останнім днем повернення майна є 25.04.2017р., а прострочення зобовязання починається 26.04.2017р.

Як свідчать матеріали справи після закінчення строку дії договору та до подачі даного позову відповідач орендоване майно позивачу не повернув.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В ч. 2 ст. 785 ЦК України встановлено, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З огляду на викладене, за період прострочення повернення майна 26.04.2017р. 16.05.2017р. сума неустойки становить 1399,86 грн. (з розрахунку 1000,00 грн. плати за місяць : 30 днів = 33,33 грн. плати за 1 день; 33,33 грн. х 21 день прострочення х 2 = 1399,86 грн.). В цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги щодо стягненню неустойки судом відхиляються як безпідставні.

Позивачем також були заявлені вимоги про зобовязання відповідача звільнити нежитлову будівлю: цех промислового стада курей, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вул. Птахівнича, буд. 2, шляхом примусового виселення.

Проте, після порушення провадження у справі позивач надав клопотання про припинення провадження у справі в частині повернення майна, оскільки 01.06.2017р. спірну будівлю було фактично звільнено відповідачем.

Дані обставини відповідачем не заперечуються.

Зазначене свідчить про відсутність предмету спору між сторонами в цій частині, що є підставою для припинення провадження у справі щодо цих вимог на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог майнового характеру.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п.1-1), 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" (вул. Польовий Стан, буд. 1, с.Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701; ідентифікаційний код30748505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахофабрика "Каховська" (вул. Мироносицька, буд. 52, оф. 6, м. Харків, 61022; адреса для листування: АДРЕСА_1, 61058; ідентифікаційний код 39541834) 3000грн. 00 коп. боргу з орендної плати, 1399грн. 86 коп. неустойки, 1008грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Припинити провадження у справі в частині вимог про зобовязання звільнити нежитлову будівлю: цех промислового стада курей, що знаходиться за адресою: Херсонська область, Каховський район, смт. Любимівка, вул. Птахівнича, буд.2, шляхом примусового виселення.

4. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 16.08.2017р.

Суддя Безрук Т.М.