донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.08.2017 справа №913/1147/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін від позивача: від відповідача: від ДВС: не зявився; не зявився; ОСОБА_5 за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Луганської області
від21.06.2017 р.
у справі№ 913/1147/16 (суддя: Ворожцов А.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд», м. Київ
до Державного підприємства «Первомайськвугілля», м. Гірське, Луганська область
про за участю стягнення 380 980 496 грн. 53 коп. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Український лізинговий фонд» (далі ТОВ «Український лізинговий фонд», позивач, стягувач) звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення з Державного підприємства «Первомайськвугілля» (далі ДП «Первомайськвугілля», відповідач, боржник) заборгованості зі сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу № Ш-03/ФЛ від 20.08.2010 р. в сумі 380 980 496 грн. 53 коп., з яких: 81 725 272 грн. 87 коп. - відшкодування вартості предмета лізингу, 48 158 484 грн. 02 коп. - винагорода лізингодавця, 251 096 739 грн. 64 коп. - сума валютного коригування.

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.12.2016 р. позовні вимоги задоволено у повному обсязі, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість в сумі 380 980 496 грн. 53 коп., а також 206 700 грн. 00 коп. судового збору.

На виконання рішення суду судом першої інстанції 27.12.2016 р. видано відповідний наказ.

17.05.2017 р. до місцевого господарського суду надійшла скарга відповідача на дії (бездіяльність) державного виконавця № 01/4-1-177 від 12.05.2017 р. з проханням:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_6 щодо неприйняття рішення (постанови) про зупинення ВП № 53500006 від 01.03.2017 р. та зобовязати державного виконавця вчинити дії зупинити виконавче провадження ВП № 53500006;

- скасувати, як таку, що порушує принципи справедливості, неупередженості та обєктивності, співмірності заходів примусового виконання постанову ВП № 53500006 від 14.04.2017 р. головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_6 про арешт на грошові кошти боржника, що містяться на розрахункових рахунках ДП «Первомайськвугілля»:

№ 2697 у Луганській філії ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 304795,

№ 57 у ПАТ АБ «Укргазбанк», код банку 320478,

№ 9579, № 9567, № 3536 у ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023,

№ 0583, № 5599, № 0583 у філії Луганському обласному управлінню ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 304665,

№ 2804, № 7609 у ПАТ «Промінвестбанк», МФО 300012,

№ 6758, № 6758 у ПАТ «Сбербанк», МФО 320627,

та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику ДП «Первомайськвугілля» адреса: вул. Куйбишева, 21, м. Гірське, Луганська область, 93292, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору 419 305 916 грн. 18 коп.

06.06.2017 р. до господарського суду Луганської області надійшли уточнення відповідача до скарги на дії державного виконавця № 01/4-1-201 від 30.05.2017 р., відповідно до яких ДП «Первомайськвугілля» відмовилося від раніше заявленої вимоги у п. 2 скарги № 01/4-1-177 від 12.05.2017 р. про скасування, як такої що порушує принципи справедливості, неупередженості та обєктивності, співмірності заходів примусового виконання постанову ВП № 53500006 від 14.04.2017 р., оскільки вказана дія (винесення постанови) є предметом оскарження у іншій скарзі № 01/4-1-176 від 12.05.2017 р.

Отже, місцевим господарським судом обґрунтовано розглянуто скаргу з урахуванням заяви відповідача про уточнення до скарги, якою фактично зменшено вимоги до виконавчої служби.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.06.2017 р. скаргу ДП «Первомайськвугілля» задоволено частково, зобовязано Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ зупинити виконавче провадження ВП №53500006.

Ухвала суду мотивована відсутністю порушень у діях державного виконавця під час судового провадження за судовим наказом № 913/1147/16 від 27.12.2016 р. та відсутністю підстав для задоволення скарги в частині визнання протиправною бездіяльності головного держвиконавця Департаменту ДВС щодо неприйняття рішення про зупинення ВП №53500006 від 01.03.2017 р. Враховуючи набрання чинності Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» №2021 від 13.04.2017 р. після звернення відповідача із вищевказаною скаргою, згідно з яким тимчасово до 01.01.2019 р. підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, знімаються арешти та заборони відчуження майна у виконавчих провадженнях, за виключенням окремих видів виконавчих документів, до яких не відноситься наказ господарського суду №913/1147/16 від 27.12.2016 р., тому місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність застосування цих спеціальних норм та зупинення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду від 21.06.2017 р., Департамент ДВС МЮУ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати в частині задоволеної вимоги та прийняти постанову, якою у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Скаржник зазначає, що 16.06.2017 р. державним виконавцем винесено постанову ВП №53500006 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», проте місцевим господарським судом не враховано вимоги п. 1 ч. 2 ст. 40 вказаного Закону, а саме: виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Тобто, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що в межах завершеного виконавчого провадження виконавчі дії не проводяться, крім випадків, передбачених Законом.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2017 р. у складі колегії суддів: Будко Н.В. головуючий, судді Сгара Е.В., Мартюхіна Н.О. апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Луганської області від 21.06.2017 р. у справі № 913/1147/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 03.08.2017 р.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1351 від 03.08.2017 р. у звязку з перебуванням судді Сгара Е.В. у відрядженні на дату розгляду справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 913/1147/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.08.2017 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. головуючий суддя, судді Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 03.08.2017 р. розгляд вказаної апеляційної скарги відкладено на 14.08.2017 р. для додаткового дослідження матеріалів справи та витребування додаткових документів по справі.

Сторони ухвали суду апеляційної інстанції від 19.07.2017 р., 03.08.2017 р. не виконали, письмові відзиви на апеляційні скарги не надали. Представник позивача у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.08.2017 р. в усній формі надав пояснення щодо оскаржуваної ухвали суду та апеляційної скарги, а також підтвердив про обізнаність відповідача щодо прийняття державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 16.06.2017 р., проте у судове засідання 14.08.2017 р. не зявився.

Представник заявника апеляційної скарги у судовому засіданні 14.08.2017 р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За приписами ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та заявника апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2017 р. головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 53500006 за наказом господарського суду Луганської області № 913/1147/16 від 27.12.2016 р.

В подальшому відповідач звернувся до органу ДВС із заявою № 01/4-4-130 від 27.03.2017 р., в якій просив зупинити виконавче провадження ВП № 53500006 від 01.03.2017 р. на підставі спеціальної норми п. 1 ст. 13 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» та ПКМУ «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках» від 12.05.2015 р. № 271 у звязку з прийняттям рішення про приватизацію боржника.

В матеріалах справи міститься наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 344 від 08.06.2015 р. Про передприватизаційну підготовку підприємств, відповідно до якого керівники державних підприємств: «Красноармійськвугілля», «Селидіввугілля», «Шахта «Південнодонбаська № 3 імені ОСОБА_7», «Вугільна компанія «Краснолиманська», «Львіввугілля», «Первомайськвугілля» мають здійснити передприватизаційну підготовку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2015 році, та надати до Управління відносин власності Міненерговугілля документи для передачі державним органам приватизації та інформувати до 3 числа кожного місяця, наступного за звітним, Управління відносин власності Міненерговугілля про стан виконання цього наказу.

Листом № 8885-0-33-17, 9759-0-33-17/20.1/10 від 14.04.2017 р. головним державним виконавцем Нещадим І.С. повідомлено відповідача про те, що викладені у зазначеній заяві підстави для зупинення виконавчих дій не передбачені ст. 34 Закону України «Про виконавче проваження».

14.04.2017 р. головним державним виконавцем Нещадим І.С. винесено постанову ВП № 53500006 про арешт коштів боржника, яка супровідним листом № 53500006/20.1/10 від 14.04.2017 р. надіслана позивачу та відповідачу.

З огляду на відмову державного виконавця органу ДВС зупинити виконавче провадження, відповідач звернувся до господарського суду Луганської області з відповідною скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27).

Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84).

Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Наразі, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі:

1) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу;

2) зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа;

3) зупинення судом реалізації арештованого майна у разі відсутності іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення;

4) порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника);

5) звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятою статті 15 цього Закону;

6) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення;

7) включення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, яка виникла внаслідок розрахунків за енергоносії з урахуванням дати заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", крім рішень, передбачених абзацом шостим пункту 3.7 статті 3 зазначеного Закону;

8) затвердження плану санації боржника до порушення провадження у справі про банкрутство;

9) надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

10) включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

11) встановлення мораторію на звернення стягнення на активи боржника за зобовязаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Водночас судова колегія зауважує, що Законом України «Про виконавче провадження», в редакції яка втратила чинність на підставі прийняття нового Закону № 1404-VІІІ від 02.06.2016 р., нормою п. 17 ч. 1 ст. 37 передбачалось, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

Проте, оскільки виконавче провадження відкрито 01.03.2017 р. відповідно до постанови ВП № 53500006, то необхідно застосовувати до спірних правовідносин ту редакцію Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на момент здійснення оскаржуваних відповідачем дій чи бездіяльності, тобто редакцію Закону № 1404-VІІІ від 02.06.2016 р.

Крім того, судовою колегією встановлено наступне.

За відомостями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДП «Первомайськвугілля» станом на 19.11.2016 р. основним видом економічної діяльності підприємства є добування камяного вугілля.

Згідно з п. 2.2 Статуту ДП «Первомайськвугілля» предметом діяльності підприємства, зокрема, є добування камяного вугілля та оптова торгівля паливом.

Отже, ДП «Первомайськвугілля» є державним вугледобувним підприємством.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015-2017 роках» від 12.05.2015 р. № 271 затверджений перелік обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2015-2017 роках, до якого включено відокремлені підрозділи ДП «Первомайськвугілля»: - «Шахта «Золоте» (код 26402753); - «Шахта «Карбоніт» (код 26402983), - «Шахта «Тошківська» (код 26403416), - «Шахта «Гірська» (код 26402894).

З огляду на те, що статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено такої підстави для зупинення виконавчого провадження як прийняття рішення про приватизацію боржника, тому доводи відповідача про зворотнє судовою колегією відхиляються.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що зупинення виконавчого провадження має здійснюватись з метою недопущення порушення інтересів сторони спору, на користь якої прийнято рішення, тому місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для застосування ст. 13 Закону України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств» та зупинення виконавчого провадження за приписами вказаної норми в даному випадку відсутні, оскільки такі дії державного виконавця не будуть спрямовані на реальне виконання судового рішення, а винесення постанови про зупинення виконавчого провадження буде немотивованою, винесеною без встановлення та викладення фактичних обставин, та такою, що не може призвести до відновлення прав стягувача.

Проте, висновок місцевого господарського суду щодо зобовязання органу ДВС зупинити виконавче провадження з огляду на те, що після подання скарги з 24.05.2017 (наступний день після опублікування у г. «Голос України» №91 від 23.05.2017) набрав чинності Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" №2021 від 13.04.2017, згідно з яким тимчасово до 01.01.2019 р. підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, знімаються арешти та заборони відчуження майна у виконавчих провадженнях, за виключенням окремих видів виконавчих документів, до яких не відноситься наказ господарського суду №913/1147/16 від 27.12.2016, стосовно виконання якого 01.03.2017 р. відкрито виконавче провадження є передчасним.

Судовою колегією встановлено, що 16.06.2017 р. головним державним виконавцем Нещадим І.С. винесено постанову ВП № 53500006 про повернення виконавчого документа стягувачу, яка мотивована неможливістю виконання рішення суду у звязку з набранням чинності Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств". Тобто, виконавче провадження ВП № 53500006 державним виконавцем закінчено хронологічно раніше за винесення судом оскаржуваної ухвали від 21.06.2017 р.

Так, за приписами п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду підлягає частковому скасуванню в частині задоволення скарги ДП «Первомайськвугілля» на дії (бездіяльність) державного виконавця № 01/4-1-177 від 12.05.2017 р. з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні даної скарги відповідача у повному обсязі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Луганської області від 21.06.2017 р. у справі № 913/1147/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 21.06.2017 р. у справі № 913/1147/16 скасувати частково.

У задоволенні скарги Державного підприємства «Первомайськвугілля» № 01/4-1-177 від 12.05.2017 р. відмовити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства «Первомайськвугілля» (93292, вул. Куйбишева, 21, м. Гірське, Луганська область, ) на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, вул. Городецького, 13, м. Київ, ) судові витрати за апеляційною скаргою в сумі 1 600 грн. 00 коп.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3