Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"08" серпня 2017 року Справа № 927/500/17

За позовом: Заступника керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області, вул. Чернігівський шлях, 9, м. Мена, Чернігівська область, 15600

В особі: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, , пр-т. Миру, 14, м. Чернігів, 14000

Відповідач-1: Приватне акціонерне товариство "Етнопродукт", , с. Ясенівка, Чернігівська область, Городнянський район, 15100

Відповідач-2:Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області, , вул. Троїцька, 10, м. Городня, Чернігівська область, 15100

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - начальник юридичного управління, довіреність № 31-25-0.6-1035/2-17 від 13.01.2017;

від вдповідача-1: не зявився;

від відповідача-2: участі не взяв;

в судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Чернігівської області: ОСОБА_2, службове посвідчення № 043955 видане 16.08.2016.

Заступником керівника Менської місцевої прокуратури Чернігівської області подано позов в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до відповідачів: 1.Приватного акціонерного товариства "Етнопродукт", 2.Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалася перерва, строк розгляду спору продовжувався.

У позовній заяві заступник керівника прокуратури посилається, зокрема, на те, що між сторонами 24.04.2002 було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого Орендарю в оренду передано строком на 50 років земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 525,5 га для ведення сільськогосподарського виробництва для вирощування сільськогосподарських культур, які знаходяться на території Городнянської міської ради, Бутівської сільської ради та Хотівлянської сільської ради.

Разом з тим, вказує заступник керівника прокуратури, цей договір не відповідає істотним умовам, які визначені в ст.14 Закону України «Про оренду землі», однією з яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Нормативної грошової оцінки земельних ділянок сторони не провели, тому невірно визначений розмір орендної плати і, як наслідок, до бюджету не надходять кошти у розмірі, визначеному законодавством, чим порушуються інтереси держави.

Заступник керівника прокуратури просить суд визнати цей договір недійсним.

Прокурором відділу прокуратури Чернігівської області, який взяв участь в судовому засіданні, та заступником керівника Менської місцевої прокуратури надані письмові пояснення по справі (а.с.86, 88).

Позивач - Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області у письмових поясненнях по справі (а.с.51, 83) позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач-1 - Приватне акціонерне товариство "Етнопродукт" у відзиві на позовну заяву (а.с.57) проти позову заперечує, вважаючи їх незаконними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається, зокрема, на те, що, на думку відповідача, предявлена до суду позовна заява не містить належних доводів в чому саме, та в який спосіб відбулося чи могло б відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави.

Відповідач зазначає, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Законом України «Про оренду землі», в редакції на момент укладення спірного договору (24.04.2002), такого поняття як «нормативна грошова оцінка земельної ділянки» не передбачалося. Податковий кодекс України та Закон України «Про оцінку землі», на норми яких посилається прокурор, набрали чинності після укладення сторонами спірного договору оренди земельної ділянки.

Відповідач просить суд прийняти рішення, яким відмовити в позові.

У призначене після оголошення перерви судове засідання 07.08.2017 представник відповідача не зявився.

Відповідачем-2 - Городнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області заявлено письмове клопотання (а.с.49) про розгляд справи без участі представника Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області.

Розглянувши подані матеріали, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх учасників судового процесу, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, між Городнянською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством «Городнянське по відгодівлі худоби» (Орендар) 24.04.2002 укладено нотаріально посвідчений договір оренди земельної ділянки (далі Договір) (а.с.16).

Згідно довідки ПрАТ «Етнопродукт» від 28.02.2017 №34 (а.с.24) СВАТ «Городнянське по відгодівлі худоби» на підставі протоколу загальних зборів СВАТ «Городнянське по відгодівлі худоби» № 1 від 18.08.2010 перейменовано в Приватне акціонерне товариство «Етнопродукт», яке є правонаступником СВАТ «Городнянське по відгодівлі худоби».

Як вбачається із матеріалів справи, Договір було укладено на підставі Розпорядження Городнянської райдержадміністрації Чернігівської області від 25.03.2002 №87 «Про передачу в оренду земельних ділянок з метою сільськогосподарського виробництва» (а.с.15).

Відповідно до п.1 Договору, власник землі - Держава в особі Городнянської районної державної адміністрації, на підставі розпорядження від 27.03.2002 за №87, передає, а Орендар СВАТ «Городнянське по відгодівлі худоби» набуває права на оренду земельної ділянки, що знаходяться:

на території Городнянської міської ради площею 8,9 га - ріллі;

на території Бутівської сільської ради площею 28,6 га - ріллі;

на території Хотівлянської сільської ради площею 488,0 га - в тому числі ріллі - 384,0 га; пасовищ - 64,5 га; сіножаті - 39,5га.

Грошова оцінка земельної ділянки: на території Городнянської міської ради 8,9 га 5366,70 грн; Бутівської сільської ради 28,6 га 15015,00 грн; Хотівлянської сільської ради 488 га - 270760,50 грн.

Земельна ділянка передається в оренду з метою - сільськогосподарського виробництва для вирощування сільськогосподарських культур (п.2.1 Договору).

Згідно з п.2.2 Договору його укладено на строк пятдесят років.

Орендна плата, згідно з п.2.3 Договору, вноситься Орендарем щорічно у вигляді вартості земельного податку, яка вноситься щомісячно до 10 числа на рахунок відповідно Городнянської міської ради, Бутівської сільської ради та Хотівлянської сільської ради.

Згідно з п.8 Договору він набирає чинності після його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і підлягає державній реєстрації у Городнянському районному відділі земельних ресурсів.

Договір зареєстрований у Городнянському районному відділі земельних ресурсів 24.04.2002, реєстраційний № 1, 2, 13.

Отже, СВАТ «Городнянське по відгодівлі худоби» було надано в оренду земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, які знаходяться у Городнянскому районі Чернігівської області на території Городнянської міської ради, Бутівської сільської ради та Хотівлянської сільської ради, за межами населених пунктів, розпорядження якими, на час укладення Договору, відповідно до п.12 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ (чинний з 01.01.2002), здійснювала Городнянська районна державна адміністрація Чернігівської області.

Пункт 12 Розділу Х ЗК України виключено на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 № 5245-VI, який набрав чинності 01.01.2013. Цим Законом було внесено зміни до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, згідно яких земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб передає центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.

Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Отже, Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області є розпорядником земель державної власності, у т.ч. наданих за договором земельних ділянок, а відтак, суд вважає, що прокурором правильно визначено позивача, тобто орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч.ч.3, 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 (у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на норми ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, який втратив чинність), прокурор, повідомив листом від 16.05.2017 № 2846 вих-17 (а.с.27) позивача про звернення до суду та про своє представництво в суді законних інтересів держави.

Правовідносини, повязані з визнанням договорів оренди, землі, регулюються, зокрема ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими актами законодавства.

При розгляді справи, судом взято до уваги, що до правовідносин має застосовуватися саме та редакція закону та інших актів законодавства, яка були чинною на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Також судом взято до уваги розяснення, надане в абз.7 п.п.3,12 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У звязку з цим господарський суд, зясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування свої вимог або заперечень посилалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Згідно ч. 6 ст. 93 ЗК України відносини, повязані з орендою землі, регулюються законом. Згідно ч. 2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-ХІV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 161), істотними умовами договору оренди є:

1) об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

2) термін договору оренди;

3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду);

4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі;

5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;

6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки;

7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини;

8) відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України (ч. 3 ст. 14 Закону № 161).

Згідно преамбули Закону України «Про плату за землю» від 03.07.1992 № 2535-ХІІ, чинного на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон № 2535) цей Закон визначає розмір та порядок плати за використання земельних ресурсів, а також напрями використання коштів за правильністю обчислення і справляння земельного податку.

У ст. 1 Закону № 2535 визначено, що у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

грошова оцінка - капіталізований рентний доход із земельної ділянки;

податок - обов'язковий платіж, що справляється з юридичних і фізичних осіб за користування земельними ділянками;

ставка податку - законодавчо визначений річний розмір плати за одиницю площі оподатковуваної земельної ділянки;

оренда - засноване на договорі строкове платне володіння, користування земельною ділянкою;

землі сільськогосподарського призначення - землі, надані для потреб сільського господарства або призначені для цих цілей;

землі населених пунктів - усі землі в межах населених пунктів. Межі населених пунктів встановлюються згідно з законодавством України.

Відповідно до ст.2 Закону №2535 використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. Розміри податку за земельні ділянки, грошову оцінку яких не встановлено, визначаються до її встановлення в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно ст.23 Закону №2535 грошова оцінка земельної ділянки проводиться Державним комітетом України по земельних ресурсах за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Грошова оцінка землі застосовується для економічного регулювання земельних відносин при укладанні цивільно-правових угод, передбачених законодавством України (ст.24 Закону № 2535).

Методику грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213.

У п.п.1 та 2 Розділу І цієї Методики визначено, що грошова оцінка земель здійснюється з метою регулювання відносин при передачі землі у власність, спадщину, під заставу, при даруванні, купівлі-продажу земельної ділянки та права оренди, визначенні ставок земельного податку, ціноутворенні, обліку сукупної вартості основних засобів виробництва, визначенні розміру внеску до статутних фондів акціонерних товариств, об'єднань, кооперативів.

Інформаційною базою для грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення є матеріали державного земельного кадастру (кількісна і якісна характеристика земель, бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель), матеріали внутрігосподарського землевпорядкування.

Спільним наказом Держкомзему України, Держкоммістобудування України, Мінсільгоспприроди України та Української академії аграрних наук від 27.11.1995 № 76/230325/150 затверджено Порядок грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, який прийнято з метою забезпечення практичного застосування вказаної Методики грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів.

Отже, на час укладення Договору грошова оцінка земельних ділянок сільськогосподарського призначення була обовязковою для привального визначення розміру орендної плати за землю.

Проте, як повідомляється у листі Городнянкої районної державної адміністрації від 14.04.2017 № 02-16/292 (а.с.21), протокол та рішення 19 сесії Городнянської районної ради ІІІ скликання від 11 січня 2002 року та протокол та рішення 1 сесії Городнянсьої районної ради ІV скликання від 23 квітня 2002 року не містять відомостей про затвердження грошової оцінки земельних ділянок, які перебувають у користуванні ПрАТ «Етнопродукт» та територіях Городнянської міської ради, Бутівської та Хотівлянської сільських рад.

Відповідачами не надано суду доказів проведення грошової оцінки наданих за Договором земельних ділянок.

Враховуючи наведене вище, суд доходить висновку про невідповідність Договору чинному на час його укладення законодавству.

У п.п.2.5.1 п.п.2.5 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» розяснено, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (бо повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 вказаної статті, зміст правочину не могли суперечить цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України, зокрема, в постановах від 08.04ю2015 у справі № 3-41гс15, від 20.05.2015у справі № 3-70гс15, від 01.07.2015 у справі № 3-29гс15, від 01.07.2015 у справі № 3-298гс15.

У п.п.2.29 п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» звернуто увагу господарських судів на те, що договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійсненне за ним користування ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити у рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову та припинення Договору на майбутнє.

Судовий збір покладається на відповідачів та розподіляється між ними порівну.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 525,5 га, з них: на території Городнянської міської ради 8,9 га, на території Бутівської сільської ради 28,6 га, на території Хотівлянської сільської ради 488,0 га, укладений 24 квітня 2002 року між Городнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Сількогосподарським відкритим акціонерним товариством «Городнянське по відгодівлі худоби», зареєстрований у Городнянському районному відділі земельних ресурсів 24 квітня 2002 року за № 1, 2, 13.

3. Стягнути з Городнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (вул. Троїцька, 10, м. Городня, Чернігівська область, 15100, р/р 0883 в Державній казначейській службі України в м. Київ, МФО 820172, код 04061889) на користь прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, р/р 6008, МФО 820172, код 02910114, банк ДКСУ м. Київ) 800,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Етнопродукт» (с. Ясенівка, Городнянський район, Чернігівська область, 15100, р/р 3 в ЧОДАТ «ОСОБА_3 Авал» МФО 380805, код 00449958) на користь прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000, р/р 6008, МФО 820172, код 02910114, банк ДКСУ м. Київ) 800,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 07.08.2017, на підставі ст.85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 09.08.2017.

Суддя Ю.М. Бобров