КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Справа№ 911/368/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Кулішенко О.Ю. - посвідчення №034764 від 05.08.2015р.

від позивача-1: Боднар Ю.Є. - довіреність №20-к від 29.12.2016р.

від позивача-2: Василенко Т.М. - ордер, серія КС №064986 від 14.11.2016р.

від відповідача: не з'явились

від третіх осіб: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістобудпроект" на рішення Господарського суду Київської області від 04.05.2017р.

у справі №911/368/17 (Карпечкін Т.П.)

за позовом керівника Фастівської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державного підприємства "Фастівське лісове господарство"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістобудпроект"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області

про знесення об'єктів самочинного будівництва

В судовому засіданні 26.07.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Фастівської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації та Державного підприємства "Фастівське лісове господарство" звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістобудпроект" за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державної архітектурно - будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області про знесення об'єктів самочинного будівництва.

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.05.2017р. у справі №911/368/17 позов задоволено.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмістобудпроект" усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою лісогосподарського призначення, розташованою в кварталі 39 Дорогинського лісництва Державного підприємства "Фастівське лісове господарство" шляхом знесення самочинно збудованих на ній будівель, а саме: будівлі з терасами розміром 22.0 х 34.0 м; будівлі з терасою по периметру розміром 12.0 х 12.0 м; споруди розміром 10.0 х 3.5 м. Розподілено судові витрати.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що саме відповідач, як користувач мисливських угідь, мав забезпечити належне утримання і збереження мисливських угідь та їх захист від нецільового використання.

Апелянт зазначає, що не здійснював будь-яких будівельних робіт на земельній ділянці лісогосподарського призначення, на якій перебувають самочинно збудовані об"єкти.

Також апелянт, посилаючись на ч.4 ст. 376 ЦК України, зазначає, що самочинне будівництво підлягає знесенню особою, яка здійснила таке будівництво, однак у акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 27.05.2014р., особа яка здійснила будівництво не зазначена.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу 22.06.2017р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. колегією суддів у визначеному складі апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 26.07.2017р.

Прокурор та представник відповідача-2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.07.2017р. заперечували проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.07.2017р. заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідача та третьої особив судове засідання апеляційної інстанції 26.07.2017р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, однак 25.07.2017р. відповідач подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із зайнятістю його представника по іншій справі.

Вказане клопотання колегією суддів залишене без задоволення, як необґрунтоване, оскільки апелянтом не додано жодних належних та допустимих доказів, у розумінні статтей 33,34 ГПК України, на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

Оскільки явка представників відповідача та третьої особи обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.07.2014 року Фастівська міжрайонна прокуратура в інтересах Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Фастівське лісове господарство" звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістобудпроект" про розірвання договору про умови ведення мисливського господарства та повернення земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/2774/14 від 12.09.2014, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.07.2015, розірвано Договір "Про умови ведення мисливського господарства" від 07.07.2011, укладений між Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та ТОВ "Укрмістобудпроект", з підстав істотного порушення його умов зі сторони ТОВ "Укрмістобудпроект".

У справі № 911/2774/14 встановлено, що згідно п. 1.1. Договору про умови ведення мисливського господарства надано ТОВ "Укрмістобудпроект" терміном до 30.06.2036 року мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 15356 га, у тому числі: лісові угіддя 6,5 тис. га, польові 8,7 га, водно- болотні 0,2 тис. га.

Згідно державних актів, право постійного користування мисливськими угіддями площею 15356 га належить ДП "Фастівське лісове господарство".

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, на підставі направлення інспекції ДАБК в Київській області № 1382 від 21.05.2011 року проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил забудованої земельної ділянки за адресою: Київська область Фастівський район, с. Дорогинка на території мисливських угідь.

Перевіркою встановлено, що на спірних землях мисливських угідь в кварталі 39 знаходиться незавершена будівля, лазня з басейном та котельня. Будівля з терасами, орієнтовними розмірами 22,0 х 34,0 м, не завершена будівництвом розташована на підвищенні на відстані орієнтовано 20,0 м від урізу водного дзеркала ставу. На об'єкті виконано роботи по влаштуванню дерев'яних пальових фундаментів, в деяких місцях роль фундаменту виконують зрізані дерева (пеньки), також на даному об'єкті влаштовано зовнішні та внутрішні стінки з дерев'яного брусу в зруб, влаштовано несучі конструкції покрівлі та саму покрівлю з рулонних матеріалів та роботи з утеплення даху, в будівлі збудовано два каміни з керамічної та вогнетривкої цегли, влаштовано лаги підлоги.

Лазня з басейном та терасою орієнтовним розміром 12,0x12,0м з терасою розташована безпосередньо біля урізу води на дерев'яних палях з підвищенням з дерев'яного брусу. На об'єкті виконано загально будівельні роботи по влаштуванню фундаментів, зовнішніх та внутрішніх стін, даху, покрівлі, в приміщенні вмонтовано басейн, влаштовано покрівлю підлоги з керамічної плитки, виконано підготовчі роботи по прокладанню електричної, водопровідної та каналізаційної мереж, влаштовано камін, обладнання лазні (котел та стелажі), басейн орієнтовним розміром 3,0x3,0 м, заповнено віконні та дверні прорізи.

Біля лазні на відстані 2,5м збудовано котельню орієнтовним розміром 10,0x3,5 м. Котельня збудована на монолітному фундаменті, стіни збудовані з природного каменю покрівля - оцинковані, профільовані листи. В приміщенні влаштовано цементну стяжку підлоги, встановлено котельне обладнання, заповнено вікно та дверні прорізи. Поруч з об'єктом будівництва з бетонних плит влаштовано майданчик розміром 6,0x6,0 м.

На об'єкті будівництва дозвільна, проектна та виконавча документація відсутня. На момент перевірки будівельні роботи завершені не були.

За результатом перевірки складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил від 27.05.2014 року.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора у справі № 911/2774/14 судом зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов'язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Державним підприємством "Фастівське лісове господарство" документи дозвільного характеру на початок або виконання будівельних та інших робіт ТОВ "Укрмістобудпроект" не надавались.

Таким чином, судом у справі № 911/2774/14 встановлено, що ТОВ "Укрмістобудпроект" в порушення умов Договору, вимог ст.ст. 20, 74 Лісового кодексу України та Правил використання корисних властивостей лісів, що затверджені наказом Міністерства аграрної політики та продовольства за № 502 від 14.08.2012 року без дозволу постійного землекористувача ДП "Фастівське лісове господарство" здійснив часткове пошкодження лісових насаджень та почав будівництво будівлі, лазні з басейном та котельні.

Рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2014 року у справі № 911/2774/14 набрало законної сили, відповідно встановлені таким рішенням обставини щодо існування об'єктів самочинного будівництва на земельній ділянці мисливського угіддя в с. Дорогинка, Фастівського району, Київської області, і факт здійснення відповідного самочинного будівництва відповідачем, які покладені в основу судового рішення у справі № 911/2774/14, згідно ст. 35 ГПК України мають преюдиційне значення для розгляду спору у справі № 911/368/17.

Прокурор у позові зазначає, що підтвердженням існування на даний час вказаних об'єктів самочинного будівництва на земельній ділянці ДП "Фастівський лісгосп" є інформація Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 15.11.2016 року №10/10-1/1511/08/01, згідно якої під час виїзду інспектора Департаменту у листопаді 2016 року на територію мисливських угідь с. Дорогинка, Фастівського району, Київської області встановлено, що на вказаній земельній ділянці розташований недобудований комплекс споруд, а саме:

- на відстані, орієнтовно 20.0 м від урізу води знаходиться недобудована будівля з терасами, орієнтовним розміром 22.0 х 34.0 м (виконані роботи по влаштуванню деревяних пальових фундаментів, зроблені зовнішні та внутрішні стіни з деревяного брусу в зруб та влаштована покрівля з покриттям з бітумної черепиці, також всередині будівлі влаштовано два фундаменти на яких розташовані каміни зроблені з керамічної та вогнетривкої цегли);

- безпосередньо біля урізу води на деревяних палях з підвищенням, з деревяного брусу в зруб розташована будівля з терасою по периметру, орієнтовним розміром 12.0 х 12.0 м (виконані роботи по влаштуванню зовнішніх та внутрішніх стін, влаштована покрівля з покриттям з бітумної черепиці, заповнені зовнішні віконні та дверні прорізи, які обмежують доступ до середини будівлі);

- біля другої будівлі побудована споруда, яка розташована в пагорбі та має орієнтовний розмір 10.0 х 3.5 (влаштовано залізобетонний фундамент, виконані стіни з природного каменю, влаштована цементно-піщана стяжка підлоги).

Також, згідно вказаної інформації, відповідно до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного та декларативного характеру на початок виконання підготовчих та будівельних робіт за зазначеною вище адресою.

З огляду на викладені в позові обставини, прокурор зазначає, що спірне будівництво підпадає під ознаки самочинного будівництва згідно ст. 376 Цивільного кодексу України, оскільки проведено на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до пункту 4 статті 26, статті 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог необхідної містобудівельної документації, отриманої забудовником до початку виконання будівельних робіт, зокрема: вихідних даних, технічних умов, будівельного паспорта, розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт.

Всупереч вказаних вимог містобудівного законодавства відповідачем самовільно без розробки та затвердження проектної документації, а також за відсутності дозвільного документу на проведення будівельних робіт збудовано спірний об'єкт на лісовій земельній ділянці, що не була відведена для таких цілей. Таке будівництво відповідачем спірного об'єкту без належного дозволу та за відсутності проекту, на земельній ділянці лісогосподарського призначення є істотним порушенням будівельних норм і правил та суперечить суспільним інтересам.

Також в обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що існування спірного самовільно збудованого об'єкту будівництва на землях лісогосподарського призначення унеможливлює їх використання за цільовим призначення та суперечить суспільним інтересам, у зв'язку з чим є неможливою його перебудова чи приведення у відповідність до містобудівного законодавства, діючих будівельних норм та правил.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а також зобов'язана знести за власний рахунок самочинне будівництво у разі заперечення власника земельної ділянки проти визнання за цією особою права власності на нерухоме майно.

Статтею 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Прокурор зазначає, що спірне самочинне будівництво порушує право державної власності на земельну лісову ділянку в особі Київської обласної державної адміністрації та належне ДП "Фастівський лісгосп" право користування спірною земельною ділянкою лісогосподарського призначення за її цільовим призначенням.

У зв'язку з цим, прокурор просить зобов'язати ТОВ "Укрмістобудпроект" усунути перешкоди у користуванні лісовою земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих будівель.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що в рішенні Господарського суду Київської області від 12.09.2014 у справі №911/2774/14 не зазначено, що будівельні роботи здійснювались саме ТОВ "Укрмістобудпроект".

Хоча у справі № 911/2774/14 встановлено, що до моменту передання мисливських угідь ТОВ "Укрмістобудпроект" об'єкти самочинного будівництва були відсутні, це не виключає виконання таких будівельних робіт будь-якими іншими, третіми особами.

Відповідач також стверджував, що ТОВ "Укрмістобудпроект" не здійснювало будь-яких будівельних робіт на території мисливських угідь, що були надані йому в користування за договором від 07.07.2011 року. Ким та коли було розпочато зазначене будівництво, чи отримувались будь-які дозвільні документи, товариству не відомо. У зв'язку з чим, відповідач вважає, що відповідальність за самочинне будівництво повинна нести та особа, яка здійснювала це будівництво.

Колегія суддів вважає необґрунтованими вищевикладені доводи відповідача (апелянта), виходячи з наступного.

Факт порушення ТОВ "Укрмістобудпроект" умов користування мисливськими угіддями, який полягав в здійсненні ним самочинного будівництва, досліджений і встановлений під час судового розгляду у справі № 911/2774/14, був підставою для задоволення позовних вимог та розірвання договору.

В ході розгляду справи № 911/2774/14 встановлено, що за даними проведеного у вересні 2011 року обстеження розладнаних лісових насаджень в ДП "Фастівське лісове господарство" на предмет призначення санітарної рубки суцільної та встановлено, що у кварталі 30 виділ 13, площа виділу 0,4 га, всихання дерев сосни. Як результат такого обстеження згідно лісорубського квитка від 26.09.2011 року проведено рубку лісу у тому числі і в 30 кварталі 13 виділу. Тобто, в оренду ТОВ "Укрмістобудпроект" передавалися мисливські угіддя без будь яких забудов у 30 кварталі 13 виділу.

На момент укладення договору про умови ведення мисливського господарства від 07.07.2011 року на території мисливських угідь, які передані в користування відповідачу для ведення мисливського господарства незавершена будівництвом будівля, лазня з басейном та котельня були відсутні, оскільки на ній знаходились лісові насадження сосни, що підтверджується актом обстеження розладнаних лісових насаджень в ДП "Фастівське лісове господарство" на предмет призначення санітарної рубки суцільної (СРС) від вересня 2011 року, зведеною відомістю насаджень, що потребують суцільної санітарної рубки в ДП "Фастівське лісове господарство", зведеною відомістю пробних площ, закладених у насадженнях, що потребують суцільної санітарної рубки в ДП "Фастівське лісове господарство", додатковим планом проведення санітарно-оздоровчих заходів у лісах ДП "Фастівське лісове господарство" в 2011 році, листом Київського обласного управління лісового та мисливського господарства № 05-16/1509 від 26.09.2011 року, лісорубним квитком від 26.09.2011 року та актом посвідчення заготівлі деревини та місця рубки від 12.10.2011 року (долучені до матеріалів справи № 911/2774/14).

Виходячи з того, що відповідачу передавались в користування мисливські угіддя без будь-яких забудов, під час користування мисливськими угіддями згода на початок або виконання будівельних та інших робіт відповідачу власниками/користувачами земельних ділянок/лісів не надавалася, спірні об'єкти нерухомості створені в період користування відповідачем мисливськими угіддями на території таких мисливських угідь з порушеннями вимог чинного будівельного законодавства.

Відповідно до наведених в ст. 1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" визначень, мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Враховуючи, що мисливські угіддя це насамперед чітко визначені ділянки суші, в даному випадку лісові земельні ділянки. Відповідно, користування мисливськими угіддями передбачає також користування і володіння відповідною земельною ділянкою для цілей мисливства у межах, визначених Законом та Договором.

Згідно ст. 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" ведення мисливського господарства здійснюється користувачами мисливських угідь.

Не допускається користування мисливськими тваринами та ведення мисливського господарства без оформлення відповідних документів у встановленому цим Законом порядку.

Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між територіальними органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання і користувачами мисливських угідь.

Для потреб мисливського господарства користувачі мисливських угідь мають право у встановленому порядку, за згодою власників або користувачів земельних ділянок, будувати на мисливських угіддях необхідні будівлі та біотехнічні споруди, вирощувати кормові культури, створювати захисні насадження, проводити штучне обводнення, здійснювати інші заходи, пов'язані з веденням мисливського господарства, які не суперечать законодавству та інтересам власників або користувачів земельних ділянок.

Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.

Згідно ст. 28 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" користувачі мисливських угідь забезпечують їх упорядкування протягом двох років з дня надання таких угідь у користування.

Порядок проведення упорядкування мисливських угідь визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань лісового і мисливського господарства та полювання за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Серед наведених в ст. 30 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" прав та обов'язків користувачів мисливських угідь, передбачено право, зокрема, використовувати мисливських тварин та користуватися мисливськими угіддями в установленому порядку; організовувати полювання для мисливців, у тому числі шляхом укладання відповідних договорів з ними або з юридичними особами, що представляють їхні інтереси, зокрема іноземними, надавати повний комплекс послуг, пов'язаних із здійсненням полювання, включаючи проживання, харчування, пересування мисливців та осіб, які їх супроводжують; отримувати відшкодування вартості будівель, споруд та іншого нерухомого майна, яке належить їм на праві власності, у разі переходу права користування мисливськими угіддями від них до інших користувачів.

Користувачі мисливських угідь зобов'язані забезпечувати упорядкування мисливських угідь, раціонально використовувати державний мисливський фонд, не допускати погіршення екологічного стану мисливських угідь. Користувачі мисливських угідь можуть мати й інші передбачені законом права та обов'язки щодо використання мисливських тварин та користування мисливськими угіддями.

Права та обов'язки відповідача, як користувача мисливських угідь визначені у відповідних п.п. 2.1., 2.2. Договору. Зокрема, п.п. "а" п. 2.2. Договору зобов'язує відповідача використовувати мисливські угіддя за призначенням, п.п. "в" п. 2.2. Договору - забезпечити мисливське упорядкування угідь та визначити в натурі їх межі, п.п. "є" п. 2.2. Договору - здійснювати охорону державного мисливського фонду, п.п. "і" п. 2.2. Договору зобов'язує відповідача виконувати інші обов'язки щодо охорони і використання об'єктів тваринного світу та користування мисливськими угіддями відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст.42 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Відповідальність за порушення законодавства у галузі мисливського господарства та полювання несуть особи, винні у порушенні права державної власності на мисливських тварин; порушенні вимог щодо користування мисливськими угіддями, погіршенні їх стану; використанні мисливських угідь не за призначенням.

Таким чином, норми Закону України "Про мисливське господарство та полювання" передбачають перебування мисливських угідь, які фактично є земельними ділянками, у володінні та користуванні користувачів мисливських угідь, які здійснюють ведення мисливського господарства. В той же час, оскільки користувачі мисливських угідь є користувачами і відповідних земельних ділянок, Закон зобов'язує їх проводити упорядкування угідь, за стан та збереженість земельних ділянок несе відповідальність її фактичний володілець, тобто користувач мисливських угідь.

Таким чином, норми Закону України "Про мисливське господарство та полювання" покладають відповідальність за ведення мисливського господарства, дотримання вимог користування мисливськими угіддями за призначенням, збереження їх стану, саме на користувачів мисливських угідь.

Крім того, Законом України "Про мисливське господарство та полювання" користувачам мисливських угідь надано право облаштування та будівництва необхідних об'єктів, що має відбуватись у відповідності до вимог законодавства, яке регулює будівельну діяльність з обов'язковим розробленням проектів будівництва та отримання дозвільної документації.

Таким чином, відповідач, як користувач мисливських угідь, мав забезпечити належне утримання і збереження мисливських угідь, їх захист від нецільового використання.

Враховуючи, що на момент передання відповідачу відповідної площі мисливських угідь встановлено, що територія вільна від будь-яких будівель і на ній лісова рослинність, з відповідного моменту відповідальність за збереження мисливських угідь та недопущення їх нецільового використання має нести відповідач.

Як визначено ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 ст. 376 Цивільного кодексу України визначено, що Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно ч. 3 ст. 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Частиною 4 ст. 376 Цивільного кодексу України визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, оскільки відповідач є особою, відповідальною за збереження стану земельної ділянки та дотримання правил її цільового використання, самочинно збудовані на такій земельній ділянці об'єкти нерухомості, проти визнання права власності на які заперечує власник земельної ділянки і їх перебудова є неможливою, оскільки перешкоджає цільовому використанню лісової земельної ділянки, з огляду на ч.ч. 4, 7 ст. 376 Цивільного кодексу України підлягають знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

За наслідками розгляду спору місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмістобудпроект" на рішення Господарського суду Київської області від 04.05.2017р. у справі №911/368/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 04.05.2017р. у справі №911/368/17 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/368/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко