РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017Справа №910/9216/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Південно-Західна залізниця»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Елпо Україна»

про визнання недійсними результатів торгів

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Зарицький А.Д. - по дов.

від відповідача: Маловічко А.І. - по дов.

від третьої особи: Роїк В.І. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання недійсними результатів відкритих торгів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р. порушено провадження у справі №910/9216/17 та призначено її до розгляду на 30.06.2017р.

27.06.2017р. представником позивача через відділ діловодства суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, крім того, у судовому засіданні надано оригінали документів для огляду на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання 30.06.2017р. не з'явився, проте, 29.06.2017р. через відділ діловодства подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було розглянуто та задоволено.

Ухвалою від 30.06.2017р. розгляд справи відкладено на 17.07.2017р. та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛПО Україна».

Представником позивача 12.07.2017р. через відділ діловодства суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивачем було підтримано позовні вимоги саме до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Філії «Південно-Західна залізниця». Вказана заява була прийнята судом.

Представник відповідача 17.07.2017р. через відділ діловодства суду подав відзив на позов.

Представником третьої особи 17.07.2017р. подано письмові пояснення по суті спору.

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.07.2017р. було оголошено перерву до 02.08.2017р.

Представником позивача 18.07.2017р. та у судовому засіданні 02.08.2017р. подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, які судом розглянуто та задоволено.

Представником третьої особи 18.07.2017р. через канцелярію суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке розглянуто та задоволено судом, а 24.07.2017р. подано додаткові письмові пояснення по справі.

Представник позивача під час розгляду справи у судовому засіданні 02.08.2017р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судовому засіданні 02.08.2017р. представником відповідача було надано усні пояснення по суті спору, відповідно до змісту яких проти задоволення позовних вимог було надано заперечення.

Представником третьої особи було надано пояснення по справі.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 02.08.2017р.

В судовому засіданні 02.08.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, дослідивши всі представлені докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2017р. Філією «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» було оголошено проведення відкритих торгів (ідентифікатор закупівлі за №UA-2017-03-02-000160-b), предметом закупівлі за якими визначено пристрої живлення для пасажирських вагонів 54-380В, код предмета закупівлі ДК 021:2015:31730000-2 - електротехнічне обладнання CPV:317300000-2, у кількості 211 шт. Кінцевим строком подання конкурсних пропозицій визначено 06.04.2017р.

Вимоги до предмету закупівлі визначено у тендерний документації відкритих торгів.

Згідно п.7 Технічного завдання креслення пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів повинно бути погоджене виробником в Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Зважаючи, що вказана вимога тендерної документації є дискримінаційною, Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» 23.03.2017р. було розміщено на сайті публічних закупівель вимога до замовника стосовно відміни вказаної вимоги.

Зі змісту представлених до матеріалів справи документів вбачається, що 30.03.2017р. замовником було відхилено вимогу позивача з посиланням на те, що остання ставиться у зв'язку з виконанням програми «Облаштування колонами охолодження вагонів оборотного парку ст.Київ-Пасажирський технічна».

31.03.2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» звернулось до Департаменту пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» з листом №029319/9 від 31.03.2017р., в якому просило останнього надати письмове погодження використання технічної документації на кожен вид пристроїв живлення.

06.04.2017р. позивачем подано тендерну пропозицію для участі у відкритих торгах, предметом закупівлі за якими визначено пристрої живлення для пасажирських вагонів 54-380В, код предмета закупівлі ДК 021:2015:31730000-2 - електротехнічне обладнання CPV:317300000-2, у кількості 211 шт.

Відповідно до інформації, розміщеної на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель, для участі у процедурі закупівлі тендерні пропозиції було також подано Товариством з обмеженою відповідальністю «Елпо Україна», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК-АВАНГАРД ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварське електротехнічне об'єднання».

07.04.2017р. пропозицію позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК-АВАНГАРД ПЛЮС» було відхилено замовником. Зокрема, пропозиція Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» була відхилена через недотримання п.7 додатку №2 до тендерної документації, а саме ненадання погодження креслень пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів у Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

За наслідками проведення процедури закупівлі переможцем відкритих торгів переможцем було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Елпо Україна» та акцептовано пропозицію вказаного учасника.

Листом від 13.04.2017р. Департаментом пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» було повідомлено позивача по те, що погодження технічної документації пристроїв електроживлення не входить до компетенції Департаменту, оскільки повинно здійснюватись компетентною організацією, акредитованою на даний вид робіт.

Не погоджуючись з результати процедури закупівлі, позивач звернувся до Постійно діючої адміністративної колегії антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель зі скаргою щодо порушення замовником процедури закупівлі.

Рішенням №2695-р/пк-пз від 05.05.2017р. Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» було відмовлено.

За твердженнями позивача, вимога п.7 додатку №2 до тендерної документації є дискримінаційною, що призвело, на думку заявника, до неправомірного відхилення пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ». До того ж, позивачем також наголошено, що пропозиція третьої особи також не відповідає вимогам тендерної документації оспорюваної процедури закупівлі, а отже, замовником було невірно визначено переможця торгів. Вказані обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

Виходячи із змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, приймаючи до уваги положення чинного законодавства, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання недійсними результатів відкритих торгів повинно бути доведено, насамперед, прийняття вказаного рішення з порушенням норм чинного законодавства, що регулює правовідносини у сфері здійснення державних закупівель.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлено Законом України «Про публічні закупівлі».

Преамбулою до вказаного нормативно-правового акту передбачено, що метою Закону України «Про публічні закупівлі» є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Статтею 1 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом; тендер (торги) - це здійснення конкурентного відбору учасників з метою визначення переможця торгів згідно з процедурами, установленими цим Законом (крім переговорної процедури закупівлі); товари - це продукція, об'єкти будь-якого виду та призначення, у тому числі сировина, вироби, устаткування, технології, предмети у твердому, рідкому і газоподібному стані, а також послуги, пов'язані з постачанням таких товарів, якщо вартість таких послуг не перевищує вартості самих товарів.

Статтею 3 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено принципи здійснення закупівель. Закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія та ефективність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників; об'єктивна та неупереджена оцінка тендерних пропозицій; запобігання корупційним діям і зловживанням.

При цьому, виходячи зі змісту абзацу четвертого частини першої статті 2 Закону, замовники повинні дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель, установлених Законом, під час здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзацах другому і третьому частини першої статті 1 Закону. Дотримання принципів закупівель забезпечується, зокрема, через вільний доступ необмеженого кола потенційних постачальників товарів, надавачів послуг та виконавців робіт до інформації про закупівлю та можливість взяти участь у аукціоні. Вказану правову позицію висловлено у Листі №3302-06/31462-06 від 30.09.2016р. Міністерства економічного розвитку та торгівлі України.

Вимоги до тендерної документації визначено ст.22 Закону України «Про публічні закупівлі». Вказаною статтею визначено, що тендерна документація безоплатно оприлюднюється замовником на веб-порталі Уповноваженого органу для загального доступу. Тендерна документація повинна містити: 1) інструкцію з підготовки тендерних пропозицій; 2) один або декілька кваліфікаційних критеріїв до учасників відповідно до статті 16, вимоги, встановлені статтею 17 цього Закону, та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації про відповідність вимогам статті 17 у разі, якщо така інформація міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним; 3) інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмета закупівлі, у тому числі відповідну технічну специфікацію (у разі потреби - плани, креслення, малюнки чи опис предмета закупівлі). При цьому технічна специфікація повинна містити: детальний опис товарів, робіт, послуг, що закуповуються, у тому числі їх технічні та якісні характеристики; вимоги щодо технічних і функціональних характеристик предмета закупівлі у разі, якщо опис скласти неможливо або якщо доцільніше зазначити такі показники; посилання на стандартні характеристики, вимоги, умовні позначення та термінологію, пов'язану з товарами, роботами чи послугами, що закуповуються, передбачені існуючими міжнародними або національними стандартами, нормами та правилами. Технічна специфікація не повинна містити посилання на конкретну торговельну марку чи фірму, патент, конструкцію або тип предмета закупівлі, джерело його походження або виробника. У разі якщо таке посилання є необхідним, воно повинно бути обґрунтованим, а специфікація повинна містити вираз "або еквівалент". Технічні, якісні характеристики предмета закупівлі повинні передбачати необхідність застосування заходів із захисту довкілля; 4) кількість товару та місце його поставки; 5) місце, де повинні бути виконані роботи чи надані послуги, їх обсяги; 6) строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; 7) проект договору про закупівлю з обов'язковим зазначенням порядку змін його умов; 8) опис окремої частини або частин предмета закупівлі (лота), щодо яких можуть бути подані тендерні пропозиції, у разі якщо учасникам дозволяється подати тендерні пропозиції стосовно частини предмета закупівлі (лота); 9) перелік критеріїв та методику оцінки тендерних пропозицій із зазначенням питомої ваги критеріїв. Опис методики оцінки за критерієм "ціна" повинен містити інформацію про врахування податку на додану вартість (ПДВ); 10) строк, протягом якого тендерні пропозиції вважаються дійсними, але не менше ніж 90 днів з дати розкриття тендерних пропозицій; 11) інформацію про валюту, у якій повинна бути розрахована і зазначена ціна тендерної пропозиції; 12) інформацію про мову (мови), якою (якими) повинні бути складені тендерні пропозиції; 13) зазначення кінцевого строку подання тендерних пропозицій; 14) розмір, вид та умови надання забезпечення тендерних пропозицій (якщо замовник вимагає його надати); 15) розмір, вид, строк та умови надання, умови повернення та неповернення забезпечення виконання договору про закупівлю (якщо замовник вимагає його надати); 16) прізвище, ім'я та по батькові, посаду та адресу однієї чи кількох посадових осіб замовника, уповноважених здійснювати зв'язок з учасниками; 17) у разі закупівлі робіт - вимогу про зазначення учасником у тендерній пропозиції інформації (повне найменування та місцезнаходження) щодо кожного суб'єкта господарювання, якого учасник планує залучати до виконання робіт як субпідрядника в обсязі не менше ніж 20 відсотків від вартості договору про закупівлю. Тендерна документація може містити також іншу інформацію відповідно до законодавства, яку замовник вважає за необхідне до неї включити. Тендерна документація може містити опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх пропозицій. Формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов'язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст пропозиції, а саме - технічні помилки та описки. Тендерна документація не повинна містити вимог, що обмежують конкуренцію та призводять до дискримінації учасників.

Як було зазначено, згідно п.7 додатку №2 «Технічне завдання» до тендерної документації креслення пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів повинно бути погоджене виробником в Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця».

Проте, всупереч наведеним вище нормам чинного законодавства, позивачем не надано суду належних та допустимих у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів того, що вимога про погодження креслень пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів в Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» є дискримінаційною, що призвело до неправомірного відхилення пропозиції заявника.

У даному випадку судом враховано, що листом Департаменту пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» до відома регіональних філій було доведено рішення правління Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про необхідність узгодження креслень у вказаному департаменті, що, за твердженнями заявника, і стало підставою для включення до тендерної документації вимоги, викладеної у п.7 додатку №2 «Технічне завдання».

При цьому, судом враховано, що оспорювана процедура закупівлі була оголошена 02.03.2017р. Кінцевим строком подання конкурсних пропозицій визначено 06.04.2017р.

Проте, позивач лише 31.03.2017р. звернувся до Департаменту пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» з листом №029319/9 від 31.03.2017р., в якому просило останнього надати письмове погодження використання технічної документації на кожен вид пристроїв живлення.

Тобто, фактично заявником дії, направлені на забезпечення відповідності своєї тендерної пропозиції умовами тендерної документації, було вчинено менш як за тиждень до закінчення строку подання тендерних пропозицій.

До того ж, зі змісту тендерної документації вбачається, що погодженню підлягають саме креслення пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів, проте, у листі №029319/9 від 31.03.2017р. заявником висунуто вимогу про погодження комплектів технічної документації, а ніяким чином не креслень.

Інших належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів звернення до вказаного вище департаменту з проханням погодити креслення пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів матеріали справи не містять.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що звернення до замовника з вимогами про внесення змін до тендерної документації не перешкоджало позивачу завчасно звернутись до Департаменту пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» за відповідним погодженням.

Тобто, у даному випадку у суду відсутні підстави вважати вимогу п.7 додатку №2 «Технічне завдання» до тендерної документації дискримінаційною та такою, що фактично призвела до порушення засад здійснення публічних закупівель і прав та законних інтересів заявника.

При цьому, суд зазначає, що за приписами ч.1 ст.17 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник приймає рішення про відмову учаснику в участі у процедурі закупівлі та зобов'язаний відхилити тендерну пропозицію учасника в разі, якщо: 1) він має незаперечні докази того, що учасник пропонує, дає або погоджується дати прямо чи опосередковано будь-якій посадовій особі замовника, іншого державного органу винагороду в будь-якій формі (пропозиція щодо найму на роботу, цінна річ, послуга тощо) з метою вплинути на прийняття рішення щодо визначення переможця процедури закупівлі або застосування замовником певної процедури закупівлі; 2) відомості про юридичну особу, яка є учасником, внесено до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов'язані з корупцією правопорушення; 3) службову (посадову) особу учасника, яку уповноважено учасником представляти його інтереси під час проведення процедури закупівлі, фізичну особу, яка є учасником, було притягнуто згідно із законом до відповідальності за вчинення у сфері закупівель корупційного правопорушення; 4) суб'єкт господарювання (учасник) протягом останніх трьох років притягувався до відповідальності за порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів (тендерів); 5) фізична особа, яка є учасником, була засуджена за злочин, учинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку; 6) службова (посадова) особа учасника, яка підписала тендерну пропозицію, була засуджена за злочин, вчинений з корисливих мотивів, судимість з якої не знято або не погашено у встановленому законом порядку; 7) тендерна пропозиція подана учасником процедури закупівлі, який є пов'язаною особою з іншими учасниками процедури закупівлі та/або з членом (членами) тендерного комітету, уповноваженою особою (особами) замовника; 8) учасник визнаний у встановленому законом порядку банкрутом та стосовно нього відкрита ліквідаційна процедура; 9) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутня інформація, передбачена пунктом 9 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"; 10) юридична особа, яка є учасником, не має антикорупційної програми чи уповноваженого з реалізації антикорупційної програми, якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) або робіт дорівнює чи перевищує 20 мільйонів гривень.

Відповідно до приписів ч.1 ст.30 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо: 1) учасник: не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону; не надав забезпечення тендерної пропозиції, якщо таке забезпечення вимагалося замовником; 2) переможець: відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю; не надав документи, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 цього Закону; 3) наявні підстави, зазначені у статті 17 і частині сьомій статті 28 цього Закону; 4) тендерна пропозиція не відповідає умовам тендерної документації.

Як було встановлено вище, 07.04.2017р. пропозицію позивача було відхилено через недотримання п.7 додатку №2 до тендерної документації, а саме ненадання погодження креслень пристроїв живлення низьковольтних для пасажирських вагонів у Департаменті пасажирських перевезень далекого сполучення Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця», що відповідає приписам ч.1 ст.30 Закону України «Про публічні закупівлі».

Судом зазначалось, що згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з системного аналізу ст. ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов'язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

У рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного суду України (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ста.4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одночасно з цим, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, господарський суд зазначає, що статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В свою чергу, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, способи захисту за своїм призначенням можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому, метою застосування певного способу захисту є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Аналогічну позицію викладено у листі Верховного Суду України від 01.04.2014 р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 21.05.2012 р. у справі № 6-20цс11, оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, за наслідками проведення процедури закупівлі переможцем відкритих торгів було визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Елпо Україна» та акцептовано пропозицію вказаного учасника.

29.05.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Елпо Україна» (постачальник) було укладено договір поставки №ПЗ/НХ-171000/НЮ за наслідками проведення спірної процедури закупівлі.

З представлених до матеріалів справи документів вбачається, що третьою особою на виконання умов вказаного вище правочину було поставлено відповідачу товар.

Як зазначалось вище, пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» було відхилено ще на стадії розкриття пропозицій учасників закупівлі через невідповідність тендерній документації, тоді як укладений між відповідачем та третьою особою правочин став наслідком оцінки тендерних пропозицій та визначення переможця відкритих торгів, як завершального етапу процедури проведення закупівлі. Вказане свідчить про те, що фактично результати процедури закупівлі не впливають на права та інтереси позивача, а визнання їх недійсними у будь-якому випадку не призвело б до відновлення прав та законних інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ». Аналогічну правову позицію висловлено Вищим господарським судом України у постанові від 24.02.2016р. по справі №922/3976/15 та від 19.01.2017р. по справі №910/9483/16.

Посилання заявника на невідповідність тендерної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю «Елпо Україна» вимогам тендерної документації судом до уваги не приймаються як такі, що є безпідставними та не спростовують висновків суду щодо необґрунтованості позовних вимог.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище у сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОЕКОТРЕЙДІНГ» до Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» в особі Філії «Південно-Західна залізниця» про визнання недійсними результатів відкритих торгів.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.08.2017р.

Суддя Спичак О.М.