РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017Справа №910/10410/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс»

до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс»

про стягнення 15811 грн. 93 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Плахотна О.М. - представник за довіреністю № 76 від 03.07.2017;

від відповідача: Гриньок О.А. - представник за довіреністю № 469 від 27.03.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» про стягнення 15811 грн. 93 коп., з яких 12531 грн. 95 коп. основного боргу, 644 грн. 79 коп. 3% річних та 2635 грн. 19 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013, не здійснив оплату за надані позивачем послуги з транспортного експедирування за актом № ОУ-0001138 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.09.2015 на суму 12531 грн. 95 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 12531 грн. 95 коп. Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 644 грн. 79 коп. та інфляційні втрати у розмірі 2635 грн. 19 коп. за період з 03.10.2015 по 20.06.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2017 порушено провадження у справі № 910/10410/17, розгляд справи призначено на 14.07.2017.

У судовому засіданні 14.07.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 28.07.2017.

У судовому засіданні 28.07.2017 представник відповідача подав відзиві на позовну заяву, в якому зазначив, що як вбачається з супровідного листа № 1555/09-15 від 22.09.2015, відповідачу також був направлений акт коригування від 18.09.2015, який в матеріалах справи відсутній. Відповідач зазначив, що вказаний акт коригування може вплинути на визначення суми основного боргу. При цьому, відповідачем були наведені власні розрахунки 3% річних та інфляційних втрат.

У судовому засіданні 28.07.2017 представником відповідача було усно заявлено клопотання про витребування доказів, а саме копії акту коригування від 18.09.2015.

Однак, суд зазначає, що клопотання про витребування доказів повинно подаватися суду у письмовій формі та відповідати вимогам, встановленим у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, у клопотанні повинно бути зазначено, який доказ витребовується, обставини, що перешкоджають його наданню, підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація, обставини, які може підтвердити цей доказ. Так, зокрема, відповідач повинен обґрунтувати необхідність витребування доказів, а саме, які обставини, з тих, які входять до предмету доказування у справі, може підтвердити або спростувати такий доказ.

Втім, відповідачем не подано у письмовій формі клопотання про витребування доказів, оформленого з урахуванням вимог ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для розгляду клопотання відповідача про витребування доказів, заявленого в усній формі.

У судовому засіданні 28.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

09.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» (експедитор) та Приватним акціонерним товариством «Кримський Титан» (замовник) укладено Договір № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг, яким регулюються права, обов'язки та відповідальність сторін, що виникають при транспортно-експедиційному обслуговуванні та митному оформленні всього товару замовника, в тому числі, залізного купоросу, упакованого в біг бегі у кількості 1100 мт у місяць у Державному підприємстві морський торговий порт Південний, Державному підприємстві морський торговий порт Миколаїв, Товаристві з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера», на терміналі ТОВ «ТИС-Міндобриво», а також в інших морських та річкових портах України. Послуги митного декларування експедитор надає самостійно або шляхом укладення договору з третіми особами.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Кримський Титан» змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Юкрейніан Кемікал Продактс» (відповідно до інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - держана реєстрація зміни повного та скороченого найменування здійснена 10.03.2015), у зв'язку з чим Додатковою угодою № 2 від 01.04.2015, укладеною між сторонами, були внесені відповідні зміни до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 (в частині назви замовника).

Відповідно до п. 3.1 Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 замовник оплачує експедитору надання послуг, а також компенсує витрати експедитора за даним договором.

Відповідно до п. 3.2 Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 розмір тарифів та порядок розрахунків, враховуючи винагороду, а також витрати експедитора у розмірі податків та обов'язкових платежів, пов'язаних з виконанням даного договору, фіксуються у додатках до даного договору.

Згідно з п. 3.3 Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 додатки укладаються у письмовій формі на весь строк дії даного договору. Зміна тарифів можлива шляхом підписання сторонами нового додатку.

Відповідно до п. 6.1 Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 даний договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2016, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Згідно з п. 6.2 Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 даний договір автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік у випадку якщо жодна із сторін у письмовій формі не повідомить іншу сторону про розірвання договору за 1 місяць до строку закінчення дії договору.

Додатком № 1 до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 сторони погодили, що ставка винагороди за транспортно-експедиційні послуги становить 1,40 грн. за тону вантажу навалом/насипом без ПДВ, що еквівалентно 0,175 дол США; 3,33 грн. за тону вантажу, запакованого в біг бегі без ПДВ, що еквівалентно 0,417 дол США. Ставка вина гори у гривні може змінюватися залежно від зміни курсу гривні до дол. США, що встановлений НБУ на день формування акту виконаних робіт, про що складається акт коригування ціни.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Судом встановлено, що у вересні 2015 року позивач надав відповідачу послуги з транспортного експедирування за Договором № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 на суму 12531 грн. 95 коп., що підтверджується актом № ОУ-0001138 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.09.2015 на суму 12531 грн. 95 коп., який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» та Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

Судом встановлено, що у вказаному акті міститься посилання на Договір № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 та рахунок № СФ-1076/ЭН від 18.09.2015 (копія вказаного рахунку долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4 Додатку № 1 до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 оплата послуг експедитора здійснюється замовником по факту виконання робіт за рахунками експедитора щомісячно до 15 числа. Оплата здійснюється протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами акту надання послуг і отримання рахунку замовником з посиланням на номер рахунку, куди здійснюється платіж.

З положень п. 4 Додатку № 1 до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 вбачається, що він містить загальні строки здійснення відповідачем оплат за надані позивачем послуги (щомісячно до 15-го числа), та, водночас, умови п. 4 вказаного додатку до договору конкретизують строки здійснення відповідачем як замовником оплат за надані позивачем як експедитором послуги за конкретним актом здачі-прийняття послуг (протягом 5-ти банківських днів з дати підписання сторонами акту надання послуг і отримання рахунку замовником з посиланням на номер рахунку, куди здійснюється платіж).

При цьому, як встановлено судом, в акті № ОУ-0001138 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.09.2015 на суму 12531 грн. 95 коп. міститься посилання на рахунок № СФ-1076/ЭН від 18.09.2015, з огляду на що суд дійшов висновку, що станом на дату підписання відповідачем вказаного акту, відповідач був ознайомлений з рахунком № СФ-1076/ЭН від 18.09.2015.

Як вбачається з п. 4 Додатку № 1 до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013, рахунок на оплату виставляється з метою вказання (повідомлення) номеру рахунку, на який повинен бути здійснений платіж.

Суд зазначає, що рахунок є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти та ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України; а отже, наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов'язку сплатити за надані послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29.09.2009 у справі № 3-3902к09.

Таким чином, враховуючи дату складання (підписання) акту № ОУ-0001138 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 12531 грн. 95 коп. - 18.09.2015, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити надані позивачем послуги транспортного експедирування у строк до 25.09.2015 (включно).

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію супровідного листа № 1555/09-15 від 22.09.2015 про направлення відповідачу рахунку-фактури № СФ-1076/ЭН від 18.09.2015, акту надання послуг № ОУ-0001138 від 18.09.2015, акту коригування від 18.09.2015 та інших документів, що підтверджують розмір понесених позивачем витрат.

Факт отримання відповідачем вказаних документів, в тому числі рахунку-фактури № СФ-1076/ЭН від 18.09.2015, відповідачем у судових засіданнях та у відзиві на позовну заяву не заперечувався.

Водночас, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що як вбачається з супровідного листа № 1555/09-15 від 22.09.2015, відповідачу також був направлений акт коригування від 18.09.2015, який в матеріалах справи відсутній. Відповідач зазначив, що вказаний акт коригування може вплинути на визначення суми основного боргу.

Однак, суд вважає вказані твердження відповідача необгрунтованими, оскільки згідно з п. 2 Додатку № 1 до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013 за результатами виконання робіт експедитором складається акт наданих послуг, в якому зазначаються всі види послуг, а також витрати, що підлягають відшкодуванню. Акт виконаних робіт погоджується, а потім підписується сторонами.

Таким чином, з огляду на те, що акт № ОУ-0001138 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.09.2015 на суму 12531 грн. 95 коп. підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб позивача і відповідача, суд дійшов висновку, що розмір наданих позивачем послуг у сумі 12531 грн. 95 коп. є погодженим, так як коригування вартості наданих послуг (по суті, погодження) передує підписанню акту здачі-прийняття відповідно до п. 2 Додатку № 1 до Договору № 1300-1 на транспортно-експедиторське обслуговування та надання інших послуг від 09.12.2013.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 12531 грн. 95 коп. станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» у розмірі 12531 грн. 95 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» суми основного боргу у розмір 12531 грн. 95 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 644 грн. 79 коп. за період з 03.10.2015 по 20.06.2017.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його обґрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» 3% річних у розмірі 644 грн. 79 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 2635 грн. 19 коп. за період з 03.10.2015 по 20.06.2017.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку в його обгрунтованості, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» інфляційних втрат у розмірі 2635 грн. 19 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Юкрейніан Кемікал Продактс» (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд. 2, літ. А; ідентифікаційний код: 32785994) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вібо-Транс» (65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Жуковського, буд. 32, кв. 3; ідентифікаційний код: 26417884) суму основного боргу у розмірі 12531 (дванадцять тисяч п'ятсот тридцять одна) грн. 95 коп., 3% річних у розмірі 644 (шістсот сорок чотири) грн. 79 коп., інфляційні втрати у розмірі 2635 (дві тисячі шістсот тридцять п'ять) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 08.08.2017

Суддя І.М. Отрош