донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.08.2017р. справа №908/821/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_5 (довіреність №558 від 02.02.2017р.);
від відповідача:ОСОБА_6 (директор згідно протоколу Позачергових Зборів засновків Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк» №8 від 02.12.2016р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуКомунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради, м. Бердянськ Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від22.06.2017р. (повний текст підписано 27.06.2017р.)
по справі№908/821/17 (суддя Носівець В.В.)
за позовомКомунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради, м. Бердянськ Запорізької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк», м. Бердянськ Запорізької області
простягнення 20936,44грн.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради, м. Бердянськ Запорізької області (Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк», м. Бердянськ Запорізької області (Відповідач) про стягнення заборгованості за послуги водовідведення за період з січня по березень 2017р. в розмірі 11810,30грн., нарахованих на підставі п.2.1 Інструкції №37 (в пятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих стічних вод за час відсутності договору).

В перебігу розгляду справи Позивачем двічі своїми заявами (а.с.а.с.39, 164) в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України збільшував розмір позовних вимог, остаточно вимагаючи стягнення заборгованості в сумі 20936,44грн. за послуги водовідведення за період з січня по травень 2017р.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 22.06.2017р. (повний текст підписано 27.06.2017р.) у справі №908/821/17 у задоволені позовних вимог Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради було відмовлено в повному обсязі з мотивів встановлення судом факту існування між сторонами договірних відносин (чинності договору №224 від 01.06.2011р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення), що унеможливило застосування до спірних правовідносин п.2.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002р. (Інструкція №37) розрахунок водовідведення в пятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих стічних вод за час відсутності договору (у даному випадку період з січня по травень 2017р.)

Окрім того, означеним рішенням суду було стягнуто з Позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк» заявлених витрат на послуги адвоката в розмірі 3400,00грн.

Комунальне підприємство «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Запорізької області від 22.06.2017р. у справі №908/821/17 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає помилковість твердження суду щодо продовження дії договору №244 від 01.06.2011р., у звязку з реалізованою Позивачем відмовою від такого договору згідно запровадженої судом в межах справи №908/3267/16 реакції п.7.1. вказаного договору. В свою чергу, після припинення вказаного договору, Відповідач відмовився від пропозиції укласти новий, що зумовлює висновок про відсутність договірних відносин впродовж періоду нарахування стягуваної суми та правомірність такого стягнення.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя доповідач) Попков Д.О., судді Зубченко І.В. та Радіонова О.О.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.07.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 15.08.2017р. о 14:20.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 15.08.2017р. зявився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в останній.

Представник Відповідача у судове засідання 15.08.2017р. також зявився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, наголошуючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, 01.06.2011р. між Комунальним підприємством «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Почерк» (Абонент) було укладено договір №224 про надання послуг з водопостачання та водовідведення(Договір а.с.а.с.8-11), відповідно до п.1.1 якого, Виконавець бере на себе зобов'язання забезпечувати об'єкти Абонента питною водою, яка відповідає державним санітарним нормам та правилам «Гігієнічні вимоги до води питної, призначеної для споживання людиною» (ДСанПіН 2.2.4-171-10) або дозволу Держспоживстандарту України, виданого на підставі висновку Міністерства охорони здоров`я України на відхилення від стандарту, згідно з Графіком водопостачання в об'ємі встановленого ліміту, а також приймати від нього стічні води в об'ємі встановленого ліміту та в межах встановлених допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах. У випадках, визначених законодавством, виконавець надає вказані послуги із дотриманням тимчасових норм споживання, а також режиму надання, які затверджені уповноваженими органами.

Згідно з п.1.2. договору, Абонент бере на себе зобовязання своєчасно і в повному обсязі оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення, виконувати усі приписи Виконавця, направлені на поліпшення якості обліку наданих послуг.

Відповідно до п.1.3 договору, споживання питної води із міської централізованої мережі і скидання стічних вод в міську централізовану мережу допускається лише на основі договору між Виконавцем та Абонентом.

Як було встановлено в п.7.1 договору, останній укладений строком до 31.12.2012р. та вступає в силу після його підписання і вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору не поступає заяви однієї зі сторін про відмову від даного договору або його перегляду. У разі перегляду цього договору він діє на цих умовах до підписання сторонами нового договору та узгодження розбіжностей.

Так, 28.10.2016р. на адресу Відповідача було направлено листа №4428 від 27.10.2016р. (а.с.12) яким Позивач повідомив, що раніше укладений договір у діючий редакції продовжений не буде та зазначив, що на виконання приписів Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. №37 (далі - Правила №37), Відповідач повинен оформити нові технічні умови для укладення нового договору та надати визначені в цьому листі документи.

На означений лист Відповідачем були направлені відповіді за №81 від 04.11.2016р., №84 від 21.11.2016р. (а.с.а.с.14,15), якими останній повідомив, що укладення договору №224 від 01.06.2011р. було передбачене вимогами законодавства, а тому заява сторони на підставі п.7.1 договору можлива лише при наявності правопорушень умов договору з боку однієї зі сторін. Крім того, означені Правила №37 набули чинності у 2002р., тобто після отримання Відповідачем технічних умов, що унеможливлює розповсюдження їх дії на правовідносини, що виникли раніше.

Листом від 21.11.2016р. №4666 (а.с.16) Позивач повідомив, що в разі не надання до 01.12.2016р. документів, зазначених у листі №4428 від 17.10.2016р., надання послуг з водопостачання та водовідведення буде припинено з 01.01.2017р.

Відповідачем листом №86 від 28.11.2016р. (а.с.17) було надано інформацію щодо заявленого обсягу з питного водопостачання на 2017р.

28.12.2016р. на адресу Відповідача було направлено листом №5084 від 27.12.2016р. проект договору №224 від 27.12.2016р. (а.с.а.с.18-22) для ознайомлення з текстом та підписання.

Як вбачається з матеріалів справи, листом №20 від 28.02.2017р.(а.с.23) Відповідачем було повернуто два екземпляру проекту договору №224 від 27.12.2016р. у звязку з невідповідністю його умов положенням Типового договору та існуванню між сторонами чинного договору №224 від 01.06.2011р.

Таким чином, враховуючи не підписання Позивачем направленого йому договору, Відповідачем окрім виставлених рахунків за спожиту воду та прийняті стоки №1052121 від 30.01.2017р.(а.с.25), №1052122 від 28.02.2017р.(а.с.29), №1052123 від 17.03.2017р. (а.с.35), №1052124 від 14.04.2017р. (а.с.44), №1052125 від 16.05.2017р. (а.с.169), було направлено Позивачу рахунки на оплату за спожиту воду та прийняті стоки, що були розраховані відповідно до п.2.1 Інструкції №37, а саме в чотирьохкратному розмірі - рахунки №1052 від 31.01.2017р. (а.с.26), №1052 від 28.02.2017р. (а.с.33), №1052 від 17.03.2017р.(а.с.36) №1052 від 14.04.2017р. (а.с.46), №1052 від 17.05.2017р. (а.с.171), з урахуванням того, що однократний розмір плати був включений в звичайні місячні рахунки.

Між тим, акти надання послуг за період з січня по травень 2017р. (а.с.а.с.25 (зворотна сторона), 29 (зворотна сторона), 35 (зворотна сторона), 45, 170), що містяться в матеріалах справи, на даний час підписані з боку Відповідача не були.

В свою чергу, судом було встановлено, що стягнення однократного розміру тарифу за весь обсяг скинутих стічних вод останнім було заявлено в межах справи №908/820/17, в якій Позивач зазначає про наявність між сторонами договірних відносин (а.с.а.с.192, 193)

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017р. у справі №908/3267/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк» до Комунального підприємства «Бердянсьководоканал» Бердянської міської ради про припинення незаконних дій та внесення змін до договору №224 від 01.06.2011р. (а.с.а.с.128-138), частково зміненим постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2017р. (а.с.а.с.139-150), господарський суд змінив п.7.1 договору №224, виклавши його в наступній редакції: «Цей договір укладений на строк до 31.12.2012р. і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або відмови абонента від користування послугами виконавця; переходу права власності на обєкт нерухомого майна до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору»

Між тим, беручи до уваги, що сума грошових коштів в розмірі 20936,44грн. (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог а.с.а.с.39, 164), нарахованих Відповідачу за водовідведення без укладеного договору з Водоканалом за період з січня по травень 2017р. як 4-ьох кратна вартість приймання стічних вод, наразі сплачена не була, Позивач - Комунальне підприємство «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради звернувся з вимогою до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк» означених коштів.

В свою чергу, Господарський суд Запорізької області, встановивши факт чинності укладеного між сторонами договору №224 від 01.06.2011р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення, що унеможливило застосування до виниклих спірних правовідносин п.2.1 Інструкції №37, а саме розрахунку водовідведення в пятикратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих стічних вод за час відсутності договору (у даному випадку період з січня по травень 2017р.), своїм рішенням у задоволені позовних вимог відмовив в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Виходячи з правової природи та змісту укладеного між сторонами договору №224 від 01.06.2011р. про надання послуг з водопостачання та водовідведення, який у розумінні ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України та ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов'язків, спірні правовідносини регламентуються, насамперед, нормами Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та вказаними вище «Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» (Правила №65), «Правилами приймання стічних вод підприємств в комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України» (Правила №37), «Інструкцією про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів» (Інструкція №37) «Правилами приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Бердянська» (Правила №561).

В свою чергу, сутність задоволених позовних вимог полягає у спонуканні Відповідача до стягнення заборгованості за послуги водовідведення за період з січня по травень 2017р. в сумі 20936,44грн., що була нарахована на підставі п.2.1. Інструкції №37, положення якого передбачають обовязок підприємства, що здійснює скид та не має укладеного договору, сплатити Водоканалу в 4-кратному розмірі встановленого тарифу за весь обсяг скинутих за час відсутності договору стічних вод відповідно до місцевих Правил приймання, зважаючи, що 1-кратна вартість тарифу була включена до інших рахунків, питання щодо оплати яких в межах цієї справи не розглядається.

Таким чином, захищуваним субєктивним правом Позивача у розглядуваному випадку є передбачене п.2.1. Інструкції №37 нарахування і стягнення плати за скид стічних вод за визначений з січня по травень 2017р. період відсутності відповідного договору, умовою існування якого є факт відсутності відповідних договірних відносин між сторонами впродовж вказаного періоду. В свою чергу, наявність договірних відносин впродовж розглядуваного часу зумовлює як відсутність захищуваного субєктивного права Позивача, так і неможливість його порушення Відповідачем та є безмовною підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Як вірно було зазначено місцевим господарським судом, умови п.7.1 договору №224 від 01.06.2011р., після внесення змін до нього рішенням Господарського суду Запорізької області від 06.02.2017 у справі №908/3267/16 (частково зміненим постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.03.2017р.), є такими, що відповідають Типовому договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, та не передбачено право Постачальника послуг самостійно, в одноособовому порядку змінювати умови договору або припиняти його дію.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що зміна укладеного договору судовим рішенням після 31.12.2016р. (визначеної Позивачем дати припинення договору), в силу ст.653 Цивільного кодексу України, сама по собі вказує на встановлення факту дійсності такого договору, оскільки внесення змін можливе лише щодо існуючих зобовязань, а не тих які вже припинилися. При цьому, запровадження чинності таких змін з 24.11.2016р. зумовлює необхідність оцінки позиції Виконавця щодо відмови від договору в контексті запроваджених судовим рішенням у справі №908/3267 підстав для розірвання договору відповідно до чинного законодавства. Між тим, наявності таких підстав з матеріалів означеної справи не вбачається і Позивачем жодною мірою не доведена, а його інтерпретація існування права на немотивовану відмову (одностороннє розірвання) від договору суперечить як змісту п.7.1. договору та п.32 типового договору, затвердженого постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., необхідність дотримання якого випливає із приписів ч.4 ст.179 Господарського кодексу України.

Враховуючи статус Позивача як монополіста відносно обумовлених договором №224 від 01.06.2011р. послуг за змістом ч.1 ст.5 Закону України «Про природні монополії», немотивована належними підставами одностороння відмова Позивача від договору неприпустима за змістом ч.5 ст.13 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.10 Закону України «Про природні монополії», адже запроваджує дискримінаційне підвищення до 5-ти кратного розміру вартості послуг з приймання стоків для Відповідача, а отже листи №4428 від 27.10.2016р. та №4666 від 21.11.2016р. не є право припиняючи ми правочинами по відношенню до договору №224 від 01.06.2011р.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що нарахування тарифу у чотирикратному розмірі (з урахуванням, що стягнення однократного розміру встановленого тарифу за весь обсяг скинутих стічних вод була включена Позивачем в звичайні місячні рахунки та заявлена у справі № 908/820/17) не відповідає діючому законодавству, оскільки пункт 2.1 Інструкції №37 передбачає підвищений тариф тільки за час відсутності договору, тоді як в даному випадку договір укладений між сторонами від 01.06.2011р. був чинним впродовж розглядуваного періоду нарахування з січня по травень 2017р., внаслідок чого підстави для стягнення заявленої суми в розмірі 20936,44грн. відсутні.

Враховуючи наведене, а також те, що будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Бердянськводоканал» Бердянської міської ради, м. Бердянськ Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 22.06.2017р. (повний текст підписано 27.06.2017р.) у справі №908/821/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 22.06.2017р. (повний текст підписано 27.06.2017р.) у справі №908/821/17 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надрук. 4 примірників: 1-2 - сторонам, 3- у справу, 4- ГСЗО