РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017Справа №910/7614/17
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн-Вєст"

про стягнення заборгованості в розмірі 122 821 899,28 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ходюк О.Я. - представник за довіреністю № 3-243110/2654 від 26.04.2017 р.;

від відповідача: не з'явився;

вільний слухач: ОСОБА_2 - паспорт серії № НОМЕР_1, виданий № 4812 від 04.07.2008 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн-Вест" про стягнення заборгованості в розмірі 122 821 899,28 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.11.2007 року між ним та відповідачем укладено договір про не відновлювальну кредитну лінію №1207-01-07 з наступними змінами та доповненнями.

На виконання умов договору позивачем видавалися кредитні кошти.

В порушення умов договорів та норм чинного законодавства, відповідач не виконує свої зобов'язання по договору, у зв'язку з чим позивач звернувся в суд та просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість перед банком, яка станом на 31.03.2017 року складає 122 821 899,28 грн., що складається з: суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту в розмірі 13 558 425,84 грн., суми простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 31 140 736,15 грн., суми простроченої заборгованості по відсоткам в дол. США в розмірі 34 468 513,25 грн., суми прострочено заборгованості по щомісячній комісії в розмірі 359 354,24 грн., пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту та відсоткам в розмірі 43 294 869,80 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.05.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.06.2017 р.

01.06.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2017 р.

01.06.2017 р. до канцелярії суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав заяву про залучення у справу третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

В судове засідання 06.06.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 16.05.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав заяву про залучення у справу третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Суд відмовив у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав заяву про залучення у справу третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.06.2017 року розгляд справи відкладено на 26.06.2017 року.

В судове засідання 26.06.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 16.05.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача надав клопотання про продовження строку розгляду справи.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.06.2017 року задоволено клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів. Продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів. Розгляд справи відкладено на 25.07.2017 року.

В судове засідання 25.07.2017 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 16.05.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Як вбачається з повернутих конвертів №017, №018 та №010 з направленням ухвали про порушення провадження у справі від 16.05.2017 року та ухвал про відкладення розгляду справи від 06.06.2017 року та від 26.06.2017 року, причиною їх повернення стало: за письмовою відмовою адресата від одержання, інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення та організація вибула.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03067, м. Київ, вулиця Гарматна, будинок 4, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 15.05.2017 у є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

15.11.2007 року між публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Етьєн-Вест" (позичальник) укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію №1207-01-07.

Відповідно до п.1.1 договору, банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 50 500 000,00 грн. з можливість в подальшому її збільшувати за згодою банку шляхом укладання додаткової угоди до даного договору, а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти відповідно графіку погашення кредитної лінії (додаток №1 до даного договору) з кінцевим строк терміном погашення до 08.11.2010 року включно, та сплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 17% річних (а за користування кредитними коштами з моменту, зазначеного в підпункті «б», «в» п.3.1 даного договору, заплатити проценти в більшому розмірі).

Згідно з п.2.1 договору, видача кредитних коштів в рамках кредитної лінії здійснюється траншами в строк з 16 листопада 2007 року по 25 грудня 2008 року за письмової заяви позичальника зі згоди банку.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В подальшому між сторонами укладалися додаткові угоди до договору про невідновлювальну кредитну лінію №1207-01-07 від 15.11.2007 року, якими змінювалися умови договору.

Так, додатковою угодою від 22.04.2008 року внесено зміни до договору та зокрема, внесено зміни в назву договору, та викладено його в наступній редакції: Договір про мультивалютну кредитну лінію №1207м-01-07 від 15.11.2007р.

Також, п..1.1 договору викладено в новій редакції, а саме: банк надає позичальнику грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового використання. Надання кредитних коштів буде здійснюватись окремими частинами (траншами) на умовах, визначених даним договором в межах невідновлювальної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 50 500 000,00 грн. і з урахуванням його зменшення відповідно до графіку зниження ліміту (додаток №2 до даного договору), з сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до підпункту «а» п.3.1 даного договору, а за користування кредитними коштами з моменту, зазначеного в підпункті «б», «в» п.3.1 даного договору, заплатити проценти в більшому розмірі.

Відповідно до п.1.2 договору в редакції додаткової угоди від 22.04.2008 року, для обліку наданих в рахунок кредитної лінії коштів банк відкриває позичальнику позичкові рахунки в національній валюті та в доларах США.

Відповідно до п.1.1.1 договору в редакції додаткової угоди від 28.01.2010 року, надання кредитних коштів буде здійснюватися частинами (траншами) на умовах визначених договором в межах невідновлювальної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 59 300 341,56 грн. і з урахуванням його зменшення відповідно до графіку зниження ліміту (додаток №5 до даного договору), зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до пункту п.3.1 даного договору.

Відповідно до п.1.1.1 договору в редакції додаткової угоди від 30.01.2013 року, надання кредитних коштів буде здійснюватися частинами (траншами) на умовах визначених договором в межах невідновлювальної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 59 515 998,87 грн. і з урахуванням його зменшення відповідно до графіку зниження ліміту (додаток №13к до даного договору), зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до пункту п.3.1 даного договору.

Згідно з п.1.1.1 договору в редакції додаткової угоди від 05.02.2014 року, надання кредитних коштів буде здійснюватися частинами (траншами) на умовах визначених договором в межах невідновлювальної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 59 515 998,87 грн. і з урахуванням його зменшення відповідно до графіку зниження ліміту (додаток №14к до даного договору), зі сплатою за користування кредитними коштами процентів відповідно до пункту п.3.1 даного договору.

Також, додатковою угодою від 05.02.2014 року внесено зміни до п.2.5 договору, а саме: позичальник зобов'язаний повернути всі отримані кредитні кошти банку в валюті заборгованості по кожному траншу відповідно до графіку зниження ліміту (додаток №14 к даного договору) з кінцевим терміном погашення до 07 лютого 2015 року включно, шляхом перерахування грошових коштів на відповідні позичкові рахунки. Погашення заборгованості по кожному траншу здійснюється в тій же валюті, в якій були надані кредитні кошти.

Факт виконання зобов'язань по договору зі сторони позивача підтверджується наявними в матеріалах справи заявками відповідача та меморіальними ордерами на перерахування коштів по заявам.

Додатковою угодою від 10.02.2015 року сторонами внесено зміни до підпункту б пункту 3.1 договору та викладено його в наступній редакції: банк нараховує, а позичальник виплачує банку проценти за користування кредитними коштами окремо по кожному траншу, виходячи з наступних процентних ставок:

б) у випадку порушення позичальником термінів повернення згідно графіку повернення кредитних коштів, вказаних в п.2.5 даного договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту, виходячи з наступних процентних ставок:

- по кредиту в національній валюті України - гривні - 8,75 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту відповідно до вищезазначеного графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості;

- по кредиту в доларах США - 5 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту відповідно до вищезазначеного графіку, за період з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї позичкової (основної) заборгованості;

в) - по кредиту в національній валюті України - гривні - 8,75 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту, за період з дати зазначеної в п.2.5 даного договору, до дня фактичного погашення позичкової заборгованості;

- по кредиту в доларах США - 5 % річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання по кредиту, за період з дати зазначеної в п.2.5 даного договору, до дня фактичного погашення позичкової заборгованості.

Відповідно до п.3.3 договору в редакції додаткової угоди від 22.04.2008 року, розрахунок процентів здійснюється за період користування кожним траншем окремо з моменту списання грошових коштів з позичкового рахунку позичальника, до моменту повернення коштів на позичковий рахунок позичальника. Розрахунок процентів за день видачі здійснюється як за повний день, а за день повернення н здійснюється. Розрахунок процентів по заборгованості в гривні здійснюється по методу «факт/365» («факт/366» у високосному році), по заборгованості в інших валютах даного договору - по методу «факт/360».

Згідно з п.3.4 в редакції додаткової угоди від 05.02.2014 року, нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно.

Позичальник сплачує проценти за користування кредитними коштами, нарахованими по 05 лютого 2014 року включно, а також проценти за користування кредитними коштами, які будуть нараховані за період з 06 лютого 2014 року по 06 лютого 2015 року включно не пізніше терміну повернення кредиту, вказаного в п.2.5 даного договору.

Позичальник сплачує проценти за останній звітний період (тобто звітний період, в якому наступає термін повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, вказаного в п.2.5 даного договору.

Якщо позичальник скористається своїм правом повернути кредитні кошти, тобто погасити позичкову заборгованість або її частину до терміну, зазначеному в графіку погашення кредитної лінії відповідно до п.2.5 даного договору, то одночасно з погашенням основної (позичкової) заборгованості (або її частини) позичальник повинен сплатити банку проценти за весь період користування, нараховані на суму основної заборгованості (або її частини).

Пунктом 2.6 договору в редакції додаткової угоди від 22.04.2008 року передбачено, що позичальник сплачує банку комісійну винагороду:

а) за розрахунково-касове обслуговування при проведенні кредитних операцій в розмірі 0,00 грн. одноразово протягом 1 (одного) робочого дня з моменту укладання даного договору. Комісійна винагорода перераховується позичальником на рахунок банку.

б) за управління кредитною лінією - в розмірі 0,1% від суми ліміту кредитної лінії, визначеного в п.1.1.1 даного договору, щомісячно, за цілий календарний місяць строку дії даного договору.

У випадку, якщо строк дії даного договору включає період часу, який складає частину календарного місяця, то розмір комісійної винагороди за вказану частину календарного місяця встановлюється пропорційно фактичній кількості календарних днів в цьому періоді часу.

Сплата комісійної винагороди здійснюється позичальником за період з 01 по 10 число кожного місяця, починаючи з дати отримання кредитних коштів по даному договору. В зазначений період сплачується комісія, нарахована за попередній місяць, а за місяць, в якому закінчується дія даного договору, сплата здійснюється не пізніше закінчення договору.

Додатковою угодою від 05.02.2014 року до кредитного договору, внесено зміни і до підпункту б пункту 2.6 договору та викладено його в наступній редакції: п.2.6 позичальник сплачує банку комісійну винагороду:

б) за управління кредитною лінією - в розмірі 0,0% від суми ліміту кредитної лінії, визначеного в п.1.1.1 даного договору, щомісячно, за цілий календарний місяць строку дії даного договору.

Позичальник сплачує винагороду за послуги по управлінню кредитною лінією, нараховану по лютий 2009 року включно, не пізніше 07 лютого 2015 року включно.

У випадку, якщо строк дії даного договору включає період часу, який складає частину календарного місяця, то розмірі комісійної винагороди за вказану частину календарного місяця встановлюється пропорційно фактичній кількості календарних днів в цьому періоді часу.

Сплата комісійної винагороди здійснюється позичальником за період з 01 по 10 число кожного місяця, починаючи з дати отримання кредитних коштів по даному договору. В зазначений період сплачується комісія, нарахована за попередній місяць, а за місяць, в якому закінчується дія даного договору, сплата здійснюється не пізніше закінчення договору.

Листом вих. №8-204120/5900 від 02.04.2015 року позивач повідомив відповідача про те, що ТОВ «Етьєн-Вєст» станом на 02.03.2015 року не виконало зобов'язання по погашенню: заборгованості по кредиту у сумі 39 558 425,84 грн. та 2 496 881,40 дол. США 40 центів, процентів за користування кредитом у сумі 27 901 641,74 грн. та 1 231 860,83 дол. США, щомісячної комісії у сумі 359 354,24 грн., які підлягали сплаті до 07.02.2015 року. У зв'язку з чим, банк вимагав погасити прострочену заборгованість по кредитному договору.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, станом на 31.03.2017 року факт наявності заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію №1207м-01-07 від 15.11.2007р. по простроченій заборгованості по основного боргу кредиту в розмірі 13 558 425,84 грн., простроченої заборгованості по відсоткам в розмірі 31 140 736,15 грн., простроченої заборгованості по відсоткам в дол. США в розмірі 34 468 513,25 грн. та прострочено заборгованості по щомісячній комісії в розмірі 359 354,24 грн. відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та позичальником не спростований.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором про мультивалютну кредитну лінію №1207м-01-07 від 15.11.2007р. нарахував відповідачу пеню за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам в розмірі 43 294 869,80 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.1 договору в редакції додаткової угоди від 22.04.2008 року передбачено, що за прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником термінів платежів, передбачених пп. 2.2, 2.5, 2.6, 3.4, 3.6, 3.7, 4.5, 6.1, 8.3 даного договору , а також будь-яких інших термін платежів, передбачених даним договором.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з розрахунком пені за прострочення заборгованості по основному боргу та відсоткам в розмірі 43 294 869,80 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Етьєн-Вест" (03067, м. Київ, вулиця Гарматна, будинок 4, ідентифікаційний код: 31169923) на користь публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців (Артема), 60, ідентифікаційний код: 09807856) прострочену заборгованість по основному боргу кредиту в розмірі 13 558 425 (тринадцять мільйонів п'ятсот п'ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять п'ять ) грн. 84 коп., прострочену заборгованість по відсоткам в розмірі 31 140 736 (тридцять один мільйон сто сорок тисяч сімсот тридцять шість) грн. 15 коп., прострочену заборгованості по відсоткам в дол. США в розмірі 34 468 513 (тридцять чотири мільйони чотириста шістдесят вісім тисяч п'ятсот тринадцять) грн. 25 коп., прострочену заборгованість по щомісячній комісії в розмірі 359 354 (триста п'ятдесят дев'ять тисяч триста п'ятдесят чотири) грн. 24 коп., пеню в розмірі 43 294 869 (сорок три мільйони двісті дев'яносто чотири тисячі вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 240 000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 10.08.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий