ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2017 р. Справа № 926/1048/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Юрченко Я. О.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання: Мокрій А.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс» б/н від 26.05.2017 року

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 року

у справі № 926/1048/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс», м. Чернівці

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Чернівці

про визнання договору від 03.11.2014 року про надання консультаційних послуг недійсним.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність б/н від 20.07.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору від 03.11.2014 року.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 року у справі № 926/1048/17 (суддя Гушилик С.М.) в позові ТзОВ «Чернівецький молодіжний житловий комплекс» відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс» подало апеляційну скаргу б/н від 26.05.2017 року, в якій просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що спірний договір не виконувався сторонами та є фіктивним.

Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 22.06.2017 року, в якому просить рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивачем було подано до суду клопотання б/н від 07.08.2017 року про відкладення розгляду справи, у зв'язку з хворобою керівника ТзОВ «Чернівецький молодіжний житловий комплекс». Дане клопотання колегією суддів відхилене, оскільки не є документально обґрунтованим.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем подавалось до суду клопотання б/н від 27.06.2017 року про відкладення розгляду справи. Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 року було відкладено розгляд справи на 10.08.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецький молодіжний житловий комплекс» (замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (виконавець) було укладено договір про надання консультаційних послуг (далі - договір). Згідно умов договору виконавець зобов'язався за дорученням замовника надавати відповідачу консультаційні послуги щодо забезпечення правильності ведення замовником бухгалтерського та податкового обліку, дотримання податкового законодавства, в обсязі та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 2.1 договору відповідач зобов'язався надавати такі послуги: надання методичної допомоги працівникам замовника з питань бухгалтерського обліку, контролю, звітності та економічного аналізу; здійснення контролю за змінами чинного податкового, фінансового та іншого законодавства, що безпосередньо пов'язані з діяльністю замовника; контроль за забезпеченням дотримання на підприємстві замовника встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності, перевірка правильності організації бухгалтерського обліку й звітності; участь у розробці й здійсненні заходів, спрямованих на забезпечення дотримання платіжної та фінансової дисципліни; участь у здійсненні економічного аналізу господарсько-фінансової діяльності замовника за даними бухгалтерського обліку й звітності з метою виявлення та усунення/уникнення втрат і невиробничих витрат.

Згідно з пунктом 2.3 договору позивач зобов'язався оплатити послуги надані відповідачем за договором, вартість яких визначено в розмірі 3000,00 грн. без ПДВ за місяць (пункт 3.1), протягом 10 календарних днів з моменту підписання Акту здачі-приймання виконаних робіт щомісяця шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця або в готівковому порядку (пункти 4.1, 4.2 договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2016 року (п.7.1. договору), однак може бути пролонгований за згодою сторін (п.7.2. договору).

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що договір не виконувався сторонами і є фіктивним, у зв'язку із чим, просить визнати недійсним договір від 03.11.2014 року про надання консультаційних послуг.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Як зазначено у п.3.11 Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29 травня 2013 року фіктивний правочин (стаття 234 ЦК України) є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду справи, оспорюваний договір від 03.11.2014 року підписаний уповноваженими особами сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що між сторонами підписувались Акти приймання-передачі консультаційних послуг по договору від 03.11.2014 року, а саме: №№ 11 від 01.12.2014 року, 12 від 05.01.2015 року, 01 від 02.02.2015 року, 02 від 02.03.2015 року, 03 від 01.04.2015 року, 04 від 06.05.2015 року, 05 від 01.06.2015 року, 06 від 01.07:2015 року, 07 від 01.08.2015 року, 08 від 01.09.2015 року, 09 від 01.10.2015 року. Зазначені Акти підписані директором ТзОВ «ЧМЖК» ОСОБА_6 та скріплені печаткою юридичної особи, а також містять посилання на те, що сторони претензій одна до одної не мають.

Даними актами посвідчено фактичне виконання консультаційних послуг згідно договору від 03.11.2014 року.

Разом з тим, суд звертає увагу, що умовами договору не передбачено інших документів, окрім Актів здачі-приймання виконаних робіт, які б фіксували факт надання консультаційних послуг відповідачем позивачеві.

Необґрунтованими є твердження позивач про те, що підписи ОСОБА_6 на договорі і Актах приймання-передачі наданих консультаційних послуг є підробленими, а документи складені "заднім" числом після звільнення ОСОБА_6 з посади директора товариства.

Належних доказів, таких як, вирок суду в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 у підробці договору від 03.11.2014 року та Актів приймання-передачі консультаційних послуг чи зловживанні посадовим становищем тощо, які б свідчили про зловмисні наміри і дії бувшого директора ОСОБА_6, позивач суду не надав.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що договір від 03.11.2014 року був спрямований на настання реальних правових наслідків та виконувався сторонами відповідно до його умов, отже не є фіктивним, відтак суд першої інстанції обґрунтовано в задоволенні позову позивача відмовив.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.05.17 р. у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 19.05.2017 року залишити без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд Чернівецької області.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

судді Юрченко Я.О.

Кордюк Г.Т.