ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" серпня 2017 р. Справа № 907/585/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Універ», м. Виноградів

ДО публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, м. Київ

ПРО визнання виконавчого напису нотаріуса №536, вчиненого 15.05.17 таким, що не підлягає виконанню,

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_2 представник за довіреністю №14 від 20.04.2017р.

Від відповідача не зявився

Від третьої особи не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Універ», м. Виноградів звергнулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ про визнання виконавчого напису нотаріуса №536, вчиненого 15.05.17 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.07.2017р. порушено провадження у справі, в порядку вимог статті 27 ГПК України судом залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, м. Київ та призначено до розгляду на 10.08.2017р.

На день судового засідання позивачем в порядку вимог ст.ст. 66, 67 ГПК України позивачем подано суду клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса №536 від 15.05.17, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1, м. Київ, яке здійснюється відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження №54014862, до набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обгрунтування своєї заяви вказує на те, що за час вирішення спору оскаржуваний виконавчий напис може бути виконано, що унеможливить захист порушених прав позивача у визначений ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спосіб та досягнення мети звернення з даним позовом до суду навіть у випадку задоволення позову.

Суд вважає, що вказана заява позивача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: - накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; - забороною відповідачеві вчиняти певні дії; - забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; - зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" встановлено, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є встановлення наявності або відсутності підстав для визнання спірного виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню.

При цьому, як на підставу звернення з відповідним позовом позивачем вказується на те, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено за наявності порушень приписів ст. 88 Закону України "Про нотаріат", п.п. 1-4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172, за відсутності факту безспірності заборгованості в рахунок погашення якої їх вчинено, оскільки на час його вчинення в існував спір щодо розміру заборгованості за відповідним кредитним договором (справи №907/467/16, №907/431/16).

В той же час, із матеріалів справи вбачається, що на сьогоднішній день оскаржуваний виконавчий напис став підставою для відкриття 26.05.2017 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого провадження №54014862 з його виконання. Станом на день подання позовної зави Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вживаються заходи щодо примусової реалізації належного позивачу майна, на яке звернуто стягнення за оспорюваним виконавчим написом.

Суд відзначає, що приписи ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження", які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов'язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Тобто, звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв'язку із порушенням приписів закону при їх вчиненні, не нівелює обов'язку державного виконавця вчинити примусові дії з їх виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України "Про виконавче провадження", що свідчить про обґрунтованість посилань заявника на можливе їх виконання (звернення стягнення на майно заявника) за час вирішення даного спору в суді.

В той же час, заявником наголошується на тому, що 22.06.2017 року державними виконавцями здійснено вихід за місцезнаходженням майна та проведеного його опис. А вже 11.07.2017 року прийнято постанову про призначення субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Відтак, обґрунтованим є посилання на те, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення стягнення за оскаржуваними виконавчими написами може зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач звернувся з відповідним позовом до суду, оскільки запропоновані до стягнення за ними кошти вже будуть стягнуті і з метою їх повернення заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та витрачати додаткові кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вказаними нормами закону передбачено, що власник має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, є заходи забезпечення виконання рішення суду.

Так суд зазначає, що стягнення коштів у зв'язку із вчиненням державним виконавцем виконавчих дій щодо виконавчого напису нотаріуса, правомірність якого оскаржується, по суті, зводиться до можливості позбавлення власника свого права власності на майно - грошові кошти, у випадку встановлення судом обставин щодо неправомірності вчинення відповідного виконавчого напису.

Враховуючи те, що на час розгляду справи розпочато процедуру виконання спірних виконавчих написів, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, вжиття заходів забезпечення позову в даній справі відповідає ст. 67 Господарського процесуального кодексу України.

Суд відзначає, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Оцінюючи ефективність обраного позивачем заходу до забезпечення позову, суд вважає за можливе зупинити стягнення за спірними виконавчими написами.

Аналогічні висновки щодо необхідності з метою забезпечення належного захисту прав і інтересів осіб зупинення виконавчого провадження до розгляду спору про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого відкрито відповідне виконавче провадження, містяться в постановах Вищого господарського суду України від 19.09.2015 у справі №915/628/15, від 22.09.2015 у справі №915/574/15, від 24.12.2014 у справі №910/21706/14, від 05.02.2014 у справі №908/3398/13, від 16.04.2013 у справі №5006/43/146пн/2012.

При цьому, судом враховано, що обраний захід до забезпечення позову не повинен мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

У даному випадку зупинення стягнення за виконавчими написами, які є предметом спору у даній справі, в якості заходу до забезпечення позову, не може перешкоджати господарській діяльності відповідача.

Разом з тим, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд вважає, що застосування вищезгаданого заходу не порушує прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового спору чи інших осіб, що не є його учасниками.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також враховуючи, що невжиття заходів до забезпечення позову може породжувати подання нових позовів, зокрема стосовно відшкодування стягнутих коштів (у разі встановлення судом обставин неправомірності видачі оскаржуваних виконавчих написів), суд вважає обґрунтованими вимоги щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за іпотечним договором та зареєстрованого в реєстрі за №536, який знаходиться на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження №54014862.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Універ», м. Виноградів про забезпечення позову задовольнити.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті та набранням рішенням у даній справі законної сили, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 15.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 за іпотечним договором та зареєстрованого в реєстрі за №536, який знаходиться на виконанні відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження №54014862.

3. Ухвала про вжиття заходів до забезпечення позову набирає законної сили з 10.08.2017, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 10.08.2020.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Універ» (90300, Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Промислова, буд. 1; ідентифікаційний код 32218536).

5. Боржником за даною ухвалою є Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г; ідентифікаційний код 00032129).

Ухвала суду підлягає оскарженню в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Ф. Ремецькі