донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.08.2017 справа №908/1616/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя суддіДучал Н.М. Сгара Е.В., Склярук О.І.
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача - від відповідача - від третьої особи 1 - від третьої особи 2 - розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Власенко І.Ю. Шахова О.І., за довіреністю Першин В.М., адвокат, угода не з»явився ОСОБА_7, особисто Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від28.12.2016 (підписано 28.12.2016)
у справі№908/1616/16 (головуючий суддя - Проскуряков К.В., судді: Мірошниченко М.В., Смірнов О.Г.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ
до третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ерко-Восток", смт. Михайлівка Запорізької області Публічне акціонерне товариства "УкрСиббанк", м. Харків ОСОБА_7, м. Василівка Запорізької області
про звернення стягнення на предмет іпотеки
В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток», яким просив в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за Кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в розмірі 183 036,69грн., з яких: 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 114 783,68грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 5 114,57 грн. -пеня за несвоєчасне повернення процентів, 302,19 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 7 000,00 грн. прострочена комісія за кредитом, 5 000,00грн. штраф відповідно до п.7.6. за порушення умов п.4.3. кредитного договору, 94 179,89грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів нарахованих за порушення п.1.1.2. кредитного договору, - звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме, шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, що належить на праві власності Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток», а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3 на земельній ділянці Лугівської сільської ради.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на Кредитний договір №0 від 19.06.2006р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк», який відповідно до вимог ЗУ «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р. змінив своє повне найменування на ПАТ «УкрСиббанк», та ФОП ОСОБА_7; договір іпотеки №0-З-2 від 16.06.2006р., укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та СТОВ «Ерко-Восток» на забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №0 від 19.06.2006р.; договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., укладений між ПАТ «УкрСиббанк» (Продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (Покупець), в результаті чого ПАТ «Дельта Банк» набув право звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006р.; невиконання позичальником та іпотекодавцем зобов»язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 13.06.2016р. порушено провадження у справі № 908/1616/16, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено фізичну особу-підприємця ОСОБА_7. Ухвалою суду від 10.08.2016р. в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача залучено Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Відповідно до повідомлення № 2.080.001193.52 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця від 19.01.2015 р. було внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 Враховуючи зазначене, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача судом зазначено фізичну особу ОСОБА_7

Рішенням господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до СТОВ «Ерко-Восток», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ФОП ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на момент укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, ПАТ «Дельта Банк» не пересвідчився на підставі первинних документів ПАТ «УкрСиббанк» про наявність заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором №0 від 19.06.2006 та не надав суду належних та допустимих доказів її існування.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області по справі №908/1616/16 за позовом АТ «Дельта Банк» до СТОВ «Ерко-Восток», третя особа ФОП ОСОБА_7, третя особа ПАТ «УкрСиббанк», про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким позов АТ «Дельта Банк» задовольнити.

Апелянт вважає, що судом неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає, що суд безпідставно відмовив позивачу у задоволенні позову у зв»язку з тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами обставини, викладені в позовній заяві.

Наполягає, що на підтвердження заявлених вимог позивачем були надані суду для огляду оригінали договору купівлі-продажу прав вимоги, іпотечного та кредитного договору. Наявність у АТ «Дельта Банк» прав кредитора за вказаними договорами була встановлена судом. Крім того, в матеріалах справи наявні виписки по рахунках позичальника, на яких обліковувалася заборгованість ФОП ОСОБА_7 по кредитному договору. Отже, вважає, що для розгляду справи позивачем та ПАТ «УкрСиббанк» були надані суду необхідні документи на підтвердження заявлених вимог.

Відповідач проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві. Вважаючи апеляційну скаргу безпідставною, наполягав на порушенні позивачем вимог п.4.1., пп.б) п.4.2., п.4.6. укладеного 08.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та Позивачем договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, які призвели до порушення прав та інтересів Відповідача, а саме: щодо внесення змін до записів про реєстрацію іпотеки, щодо передачі основних документів стосовно кредитів, щодо повідомлення позичальнику та особі, що надала забезпечення повідомлення про передачу прав. Наполягає, що як вже зазначалося у запереченнях на позов, ОСОБА_7 стверджує, що свої зобов»язання за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. виконав належним чином і в повному обсязі в 2008 році, але надати відповідні документи не може, оскільки такі були знищені під час пожежі, що підтверджується відповідною довідкою, яка міститься в матеріалах справи. Іпотечний договір укладений саме на забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р.

Просить апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. у справі № 908/1616/16 відхилити.

Судом задоволені клопотання відповідача про участь представника в режимі відеоконференції.

У зв»язку з неявкою в судові засідання представників третіх осіб, наполяганням відповідача на погашенні позичальником заборгованості за кредитом в повному обсязі, відсутності в матеріалах справи доказів погашення заборгованості в повному обсязі, ухвалою суду було зобов»язано ОСОБА_7 надати до справи документові докази повного погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р.; ПАТ «УкрСиббанк» зобов»язано надати до справи відзив на апеляційну скаргу, документово підтвердити наявність заборгованості ФОП ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. станом на дату укладення договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. з ПАТ «ДельтаБанк». Документово підтвердити збільшення процентної ставки за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. Якщо заборгованість ФОП ОСОБА_7 була погашена надати документове підтвердження її сплати.

04.07.2017р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від ПАТ «УкрСиббанк» на виконання ухвали суду від 16.05.2017р. надійшли наступні документи: довідка-розрахунок заборгованості ФОП ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 від 19.06.2006 р., станом на 16.12.2011р.; виписка з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., що укладений між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» з відображенням складу проданої заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. станом на 16.12.2011р.; повідомлення банка № 43510 від 18.02.2008р., № 37053 ДР від 13.06.2008р., №25940 від 11.06.2008р. про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором.

В письмових поясненнях ПАТ «Укрсиббанк» зазначено, що надані документи є належним підтвердженням існування непогашеної ФОП ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором № 0 від 19.06.2006 р. на момент укладення договору купівлі-продажу прав вимоги (08.12.2011р.). Посилання третьої особи ОСОБА_7 на те, що він повністю сплатив кредит та не має заборгованості за кредитним договором не відповідають дійсності.

Вважає прийняте судом першої інстанції рішення необґрунтованим, підтримує апеляційну скаргу ПАТ «Дельта банк» в повному обсязі та просить її задовольнити.

Від ПАТ «Дельта Банк» через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надійшли документи на підтвердження правомірності його вимог та вимог апеляційної скарги. В письмових поясненнях позивачем зазначено, що враховуючи дуже великий обсяг додатків до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., та їх формат, який не дозволяв виготовити копії належної якості, суду першої інстанції надавалися для огляду оригінали всіх документів. Просив прийняти збільшені та належної якості копії вказаних документів. На додаткове підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_7 надав виписки по особових рахунках, прошиті та скріплені підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». Наголошуючи на знаходженні ПАТ «Дельта Банк» в стані ліквідації, що зумовило значне скорочення чисельності штату працівників ( через відсутність коштів) та виникнення складнощів в роботі структурних підрозділів банку, ускладнену процедуру замовлення звіту про оцінку майна (через проведення тендерних процедур), тільки у червні 2017р. АТ «Дельта Банк» мало змогу укласти договір на проведення незалежної оцінки предмету іпотеки, яка є необхідною за приписами Закону України «Про іпотеку». Просив долучити до справи Звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, рецензію на Звіт про оцінку майна, разом з поясненнями, які надійшли до справи через канцелярію суду.

Представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток» в судових засіданнях проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечував.

У додатковому відзиві повідомив, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та такою, що підлягає відхиленню. Наголосив на приписах ст.101 Господарського процесуального кодексу України, щодо можливості надання сторонами додаткових документів. Зауважив, що виписки по особовим рахункам третьої особи є неналежними доказами, оскільки ні ОСОБА_7 ні Відповідач не мали інформації про існування Договору купівлі-продажу прав за кредитами. Проведені в позові розрахунки заборгованості позичальника за кредитним договором є невірними, оскільки зроблені на підставі недійсних умов договору, змінених третьою особою 1 самостійно без узгодження з кредитором третьою особою-2. Вважає, що листи про підвищення процентної ставки адресовані позичальнику не заслуговують на увагу та є неналежними доказами, оскільки відсутні докази їх направлення позичальнику.

ОСОБА_7 в судових засіданнях, в яких прийняв участь в режимі відеоконференції 11.07.2017р. та 10.08.2017р. проти вимог апеляційної скарги заперечив. Повідомив про відсутність у нього можливості підтвердити погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. у зв'язку з пожежею та втратою документів. Наполягав, що листи про підвищення розміру процентної ставки ним не отримувалися. Про підвищення процентної ставки відомостей не мав.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з положеннями ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстнації з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судових засіданнях пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінюючи лише документи, що надані сторонами до суду першої інстанції, та які надійшли до справи на вимогу суду першої та апеляційної інстанції, з урахуванням документів, що є обов»язковими для розгляду зазначеної справи, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

19.06.2006р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_7 (Позичальник) укладено Кредитний договір № 0, згідно з п. 1.1. якого Банк зобов'язується надати Позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у національній валюті України в ліміті кредиту в сумі 500 000,00 грн. у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі. Кредитні кошти надаються траншами в ліміті кредиту. Сума першого траншу становить 350 000,00 грн. Наступний транш надається по мірі оформлення додаткового забезпечення майном, що оформлюється додатковою угодою до кредитного договору.Сума наданих траншів не повинна перевищувати ліміт кредиту в сумі 500 000,00 грн.

Надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 19.06.2006р. по 18.06.2013р.(п.1.2.1. договору).

Позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по наданому кредиту згідно з графіком погашення заборгованості (додаток № 1). Позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути кредит у повному обсязі - в термін, не пізніше 18.06.2013р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного терміну ( достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п.2.3., 5.3., 5.5.,5.6.,5.9.,5.10,5.11,7.4 договору. Позичальник зобов»язався повернути основну суму кредиту та сплачувати плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно умов Договору на рахунок № НОМЕР_1 в АКІБ "УкрСиббанк". Кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі на зазначений у кредитному договорі рахунок Банку (п.п.1.2.2 Договору).

В якості Додатку № 1 до кредитного договору сторони погодили Графік погашення кредиту, який є невід»ємною частиною кредитного договору № 0 від 19.06.2006р.

В подальшому сторонами внесені зміни до кредитного договору шляхом укладання додаткових угод від 21.06.2006р., 14.02.2007р. до кредитного договору №0 від 19.06.2006р., якими уточнено редакцію п.1.1. кредитного договору, та редакцію додатку № 1 до кредитного договору, Графіку погашення кредиту.

За умовами п.1.3. договору, плата за кредит (під терміном «плата за кредит» в цьому договорі розуміються як проценти так і комісії).

Згідно з п.п 1.3.1, 1.3.2, 1.3.4 Договору, за використання кредитних коштів за цим Договором встановлюється процентна ставка в розмірі 18 % річних, якщо не встановлена інша ставка згідно умов цього Договору. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 27 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором. Нараховування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом "факт/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України (далі - НБУ) та чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього Договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця.

Позичальник зобов'язався сплачувати проценти за Договором у строк - протягом перших 5 робочих днів кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти за користування кредитом. При цьому, остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту (п.п.1.3.5 Договору).

Позичальник сплачує Банку комісію за управління кредитом в розмірі 0,7% від суми кредиту. Дана комісія сплачується щорічно, починаючи з 20.06.2007 (п.1.3.7.договору).

Умовами п. 7.1. Договору передбачено право Банку вимагати та обов»язок позичальника сплатити (додатково до плати за кредит) за порушення позичальником термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій, встановлених Договором, пеню з розрахунку 17% річних від суми зазначеної простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості, за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст. 611 ЦК України, позичальник зобов'язаний сплатити Банку неустойку за порушення своїх зобов'язань, в тому числі й за порушення термінів виконання зобов'язань, встановлених пп. 4.3, 4.4, 4.5, 4.7 цього договору. Розмір цієї неустойки встановлюється рівним 5 000,00 грн.(п.7.6. договору).

Сторони обумовили ( п.9.1. договору), що у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором, відшкодування заборгованості перед Банком за Договором проводиться шляхом стягнення з поручителя (гаранта) та/або шляхом звернення стягнення на заставлене майно, що є забезпеченням за даним Договором та/або активи (кошти і майно) Позичальника на вибір Банку.

Строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладання і до повного погашення суми кредиту, плати за кредит та пені, у разі її нарахування (п.9.5 Договору)

На забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток» (Іпотекодавець), як майновим поручителем СПД-фізичної особи ОСОБА_7 (Боржник) за зобов»язаннями по кредитному договору № 0, укладено Договір іпотеки № 0-3-2 від 19.06.2006р.

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, предметом іпотеки за цим договором є наступне нерухоме майно, а саме: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; вісова, яка знаходиться у АДРЕСА_2 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Лугівською сільською радою Василівського району Запорізької області 02.07.2004р., зареєстрованого Державним комунальним підприємством»Василівське районне бюро технічної інвентаризації Василівської районної ради 03.07.2004р., реєстраційний номер 6467046. За домовленістю сторін загальна вартість Предмету іпотеки, складає 217 150,00грн. Предмет іпотеки, залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця.

У відповідності до п. 1.2 Договору іпотеки, іпотека майна (п.1.1. Договору) розповсюджується на всі його складові частини та додатки. Іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги Іпотекодержателя, які виникають з кредитного договору № 0 від 19.06.2006р.

У випадку невиконання Боржником положень кредитного договору Іпотекодержатель має право отримувати задоволення своїх вимог за рахунок Предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами в повному обсязі вимог, включаючи основну суму боргу, відсотки за користуванням кредитом, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, включаючи пеню та інші штрафні санкції, а також видатки, по зверненню стягнення на Предмет іпотеки та його реалізацію (п. 1.4 Договору).

Іпотека розповсюджується на всі невіддільні від майна: поліпшення складові частини та внутрішні системи, що існують на момент укладання цього договору та виникнуть в майбутньому(п.1.8. договору).

Іпотекодержатель має право (п.2.1.1. договору іпотеки): у разі невиконання Боржником зобов'язань за кредитним договором задовольнити за рахунок Предмету іпотеки свої вимоги у порядку зазначеному в розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих відстрочкою (розстрочкою) виконання, або простроченням виконання, неустойки, необхідні витрати на отримання Предмету іпотеки, та його реалізацію (п.2.1.1); передати права кредитора за цим договором третім особам(п. 2.1.8.).

Згідно з п.п.3.1 договору іпотека виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Іпотекодержатель має право задоволення своїх вимог за цим договором та за кредитним договором, яке виникає у Іпотекодержателя у випадку невиконання (або часткового невиконання) Боржником та/або Іпотекодавцем своїх зобов»язань перед Іпотекодержателем за кредитним договором та в інших випадках, передбачених цим договором, в т.ч. при простроченні належного платежу, тощо (п. 5.1. договору).

За умовами п.п.5.2.-5.4. договору іпотеки задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду чи на підставі виконавчого напису нотаріуса. Реалізація Предмету іпотеки, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде встановлено договором.

Договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення (п. 8.1. договору).

19.06.2006 цей договір посвідчено приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., зареєстровано в реєстрі за № 836; у зв»язку з посвідченням договору іпотеки нотаріусом накладено заборону відчуження предмету іпотеки, що зареєстровано в реєстрі за № 23.

08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (Продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

За умовами п.1.1. розділу 1 «Визначення термінів та тлумачення», «Право вимоги за кредитами» означає всі права вимоги Продавця в якості кредитодавця по відношенню до позичальників стосовно кредитів за відповідними кредитними договорами (включаючи, в залежності від випадку, усі права, повноваження та гарантії відшкодування за ними, у кожному випадку існуючі або майбутні, надані продавцеві або на користь продавця в якості кредитодавця за такими кредитними договорами), а також права вимоги продавця по відношенню до осіб, що надають забезпечення, за відповідними договорами забезпечення.

Кредитний договір - означає кожний договір про надання кредиту між позичальником та продавцем в якості кредитодавця, зазначений у додатку І (перелік прав вимоги за кредитами) до цього Договору (зі змінами станом на Дату закриття - 19.12.2011р.) разом з усіма доповненнями, додатковими договорами та додатками до нього ( у разі наявності).

Договори забезпечення - означає договори застави, договори іпотеки та договори поруки, перелічені в Додатку 1 (Перелік Прав вимоги за кредитами) ( зі змінами станом на Дату закриття), зі всіма доповненнями, додатковими договорами, додатками до них (якщо такі є), що створюють забезпечення стосовно відповідних Прав вимоги за кредитами.

Особа, що надає забезпечення - означає кожного іпотекодавця, заставодавця та/або поручителя, що є стороною відповідного договору забезпечення, в залежності від випадку, що забезпечує зобов»язання Позичальника за відповідним кредитним договором.

Дата закриття - 19.12.2011р.

Розділом 2 «Купівля та продаж» п.2.1. Договору зазначено, що з урахуванням положень цього договору та відповідно до них, Продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити ціну купівлі. Сторони підтверджують свій намір, який полягає в тому, що транзакція передбачена цим Договором, є купівлею-продажем (відступленням), і що до неї застосовується положення українського законодавства, які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги.

Відповідно до п.2.3. договору права вимоги за кредитами переходять від Продавця до Покупця, та, з урахуванням інших зобов'язань Продавця та Покупця, викладених у цьому договорі, зобов'язання Продавця передати права вимоги за кредитами Покупцеві є виконаним з моменту підписання Продавцем та Покупцем Акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття.

Кожне право вимоги за кредитами підтверджується Основними документами стосовно кредитів та, за наявності, іншими документами стосовно кредитів(п.4.2. п.а).

Продавець, відповідно до п.п.b п.4.2. договору, зобов'язується передати Покупцеві основні документи стосовно кредитів та інші документи стосовно кредитів відповідно до та протягом періоду зазначеного у додатку V до цього договору. Одночасно з врученням Покупцеві основних документів стосовно кредитів та інших документів стосовно кредитів, Продавець і Покупець підписують Акт приймання-передачі документів стосовно кредитів щодо відповідних прав вимоги за кредитами.

Договір набуває чинності негайно після того, як цей Договір буде підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений корпоративними печатками Сторін та нотаріально посвідчений, та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п. 13.10 договору).

Договір посвідчено 08.12.2011р. Шевченко Д.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2949.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 19.12.2011р., Продавець цим передав (відступив) Права вимоги за кредитами Покупцю (зазначені в додатку 1 до Договору та деталізовані в додатку 1 до цього Акту), а покупець цим прийняв Права вимоги за кредитами. Продавець та Покупець визнають, що передача прав вимоги за кредитами набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту, як передбачено статтею 2.2. (передача прав вимоги за кредитами та закриття) Договору (п. 3 Акту).

В пункті 1 Акту зазначено, що сторони посилаються на Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, укладений між Продавцем та Покупцем та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 08.12.2011р., реєстровий номер 2949.

З матеріалів справи вбачається, що до складу вимог було включене і право вимоги виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 зобов'язань за Кредитним договором № 0 від 19.06.2006, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ФОП ОСОБА_7, про що свідчать додаток № 1 до договору пупівлі-продажу прав вимоги за кредитами, акт прийому-передачі документації від 19.08.2015р. за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011, підписаний представниками сторін за договором та скріплений печатками юридичних осіб.

Відповідно до вказаного Акту від 19.08.2015 ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», уклали цей даний Акт прийому-передачі про те, що на виконання п.4.2. Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., укладеного між Покупцем та Продавцем, Продавець передав, а Покупець прийняв документи щодо стягнення заборгованості Боржників, а саме: Боржник - ОСОБА_7, номер кредитного договору - 0.

ОСОБА_7 як позичальником не оспорено отримання кредитних коштів, зазначивши, що заборгованість за кредитним договором №0 від 19.06.2006 ним було сплачено ще у 2008 р., однак платіжні документи на підтвердження повної або часткової сплати суми боргу у нього відсутні, оскільки 04.01.2013 в господарчій споруді на території холодильника, що належить ОСОБА_7, за адресою: м. Василівка, вул. Приморська, 18 сталася пожежа, на підтвердження чого надав Довідку Василівського районного відділу Головного управління Держтехногенбезпеки у Запорізькій області від 21.02.2013 р. за вих. №34/31.

31.08.2016р. ОСОБА_7 до матеріалів справи надано відповідь ПАТ «УкрСиббБанк» № 35/45160 від 11.08.2016р. на звернення ОСОБА_7, якою, з посиланням на ст.512 Цивільного кодексу України, зазначено про відступлення ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «ДельтаБанк» права вимоги заборгованості за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р., укладеним між ОСОБА_7 та Банком, зазначивши, що ПАТ «УкрСиббанк» вже не є кредитором за наведеним кредитним договором,оскільки вибув із зобов»язання. Запропоновано звернутися до нового кредитора ПАТ «ДельтаБанк». В якості додатку до листа, ПАТ «УкрСиббанк» надав виписку по особовому рахунку ОСОБА_7 за кредитним договором№ 0 від 19.06.2006р. ( за період з 19.06.2006р. по 26.12.2011р.), яка також долучена ОСОБА_7 до матеріалів справи разом з листом ПАТ «УкрСиббанк».

Суд апеляційної інстнації зазначає, що зазначена виписка свідчить про надання ПАТ «УкрСиббанк» за кредитним договором №0 від 19.06.2006р. ФОП ОСОБА_7 двох кредитних траншів в сумі 350 000,00 грн. (20.06.2006р.) та 150 000,00 грн.(23.06.2006р.), відображає суми і дати погашення ФОП ОСОБА_7 кредиту, сплату відсотків за користування кредитом, комісій, винесення на прострочку сум, що не сплачені у строк позичальником, тощо.

З наданої виписки вбачається, що останній платіж, направлений позичальником на погашення кредиту здійснено ОСОБА_7 - 16.05.2008р.; останній платіж по відсоткам здійснено 05.01.2010р.

Загальна сума повернення ОСОБА_7 кредиту становить 449 163,75 грн., що додатково підтверджено випискою ПАТ «УкрСиббанк» (з додаванням меморіальних ордерів № від 20.06.2006р. на суму 350 000,00 грн., та № від 23.06.2006р. на суму 150 000,00 грн., витягу з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011р., та витягу з додатку І (Перелік прав вимоги за кредитами) до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р., з відображенням реквізитів кредитного договору та договору іпотеки, що надійшли до справи на вимогу суду вже після прийняття судового рішення), проте долучені судом першої існтанції до матеріалів справи, про що свідчить відповідний напис.

У довідці про стан кредитної заборгованості №10205 від 23.12.2016, наданої ПАТ «Дельта Банк» на вимогу суду першої інстанції, зазначено, що ФОП ОСОБА_7 має заборгованість за кредитним договором №0 від 19.06.2006. Сума фактичної заборгованості станом на 23.12.2016 (без врахування штрафів та пені) складає: 50 836,26грн. - заборгованість за простроченою сумою кредиту; 132 646,97грн. - заборгованість за простроченими процентами; 7 000,00грн. - заборгованість за простроченими комісіями. За період з 22.03.2016 по 22.12.2016, позичальником ФОП ОСОБА_7 не здійснювалися платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості за кредитним договором №0 від 19.06.2006р.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Конституційний суд України у своєму рішенні №1-2/2002 від 07.07.2002р. вказав, що положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Статтею 15 Цивільного кодексу України унормовано право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право кожної особи на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, частиною 2 якої передбачені способи захисту прав та інтересів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Постановою правління Національного банку України №150 від 02.03.2015 року "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Згідно з постановою Правління НБУ від 02.10.2015 № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 02.10.2015 прийнято рішення № 181 "Про початок здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В. строком на 2 роки з 05.10.2015 до 04.10.2017 включно.

Відповідно до ст. ст.512, 513, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов»язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України зазначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір № 0 від 19.06.2006р. з врахуванням додаткових угод до нього, є кредитним договором, згідно з яким, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

За умовами ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт наявності заборгованості позичальника, ФОП ОСОБА_7, за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. в сумі 50 836,25 грн. за кредитом підтверджується матеріалами справи, та не спростовано позичальником шляхом надання відповідних належних доказів, на підтвердження виконання приписів ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо обов»язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Умовами кредитного договору (п.п 1.3.1, 1.3.2), за використання кредитних коштів за цим Договором встановлюється процентна ставка в розмірі 18 % річних, за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк процентна ставка встановлюється у розмірі 27 % річних. Такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором.

Як вбачається з наданого до справи розрахунку заборгованості по процентах за користування кредитом, проценти розраховані виходячи з розміру процентної ставки 23% річних по нарахованих та не прострочених процентах, та 46 % річних за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк ( по прострочених процентах).

Проте, матеріали справи не свідчать про здійснення ПАТ «УкрСиббанк» процедури підвищення процентної ставки за користування кредитом, яка передбачена п.9.2. кредитного договору, оскільки за умовами наведеного пункту договору сторонами обумовлено завчасне повідомлення про зміну процентної ставки за кредитним договором шляхом надсилання поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана в розділі 12 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси.

До поданих лише до суду апеляційної інстанції листів АКІБ «УкрСиббанк» № 43510 від 18.02.2008р., № 37053 ДР від 13.06.2008р., №25940 від 11.06.2008р. не надано доказів про їх надсилання рекомендованою кореспонденцією на адресу ФОП ОСОБА_7

Тому, судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок суми процентів за користування кредитом, які включені позивачем до складу заборгованості Позичальника за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р., за результатами якого розмір заборгованості позичальника по сплаті процентів за користування кредитом становить 74 246,17 грн.

Ані місцевому господарському суду, ані на стадії апеляційного провадження до матеріалів справи не представлено доказів належного, повного та своєчасного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №0 від 19.06.2006р., або належних та достатніх доказів на спростування факту наявності невиконаних зобов'язань за кредитним договором №0 від 19.06.2006р.

Відповідачем до суду першої інстнації не подавалося заяви про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.ст. 610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі п.п. 7.1. кредитного договору, позивачем нараховано та включено до складу заборгованості позичальника пеню, розраховану за період з 22.03.2015р. по 22.03.2016р. в сумі 5 114,57 грн. за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом (окремо по кожному періоду несплати з врахуванням ст. 232 ГК України).

Проте, виходячи з того, що пеня нарахована на суми відсотків за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки 23% річних та 46 % річних, вірною та такою, що підлягає включенню до складу заборгованості є пеня за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом в сумі 2 962,52 грн.

Неправомірним є включення до складу позовних вимог штрафу в сумі 5 000,00 грн. відповідно до п.7.6. кредитного договору за порушення умов п.4.3. кредитного договору, оскільки позивачем не наведено, а матеріалами справи не підтверджено наявність порушень з боку позичальника п.4.3. кредитного договору, зокрема надання документів, визначених в зазначеному пункті договору. Крім того, позивачем не конкретизовано, яке саме порушення умов цього пункту допущено позичальником, та не зазначено за який період здійснено нарахування штрафу.

Що стосується включення до складу заборгованості 94 179,89 грн. пені за несвоєчасне повернення процентів нарахованих за порушення п.1.1.2. договору, то суд апеляційної інстанції зазначає, що кредитний договір не має п.1.1.2., за порушення якого вимагається до стягнення зазначена сума. Крім того, банком не зазначено яким пунктом договору встановлена ця відповідальність; позивачем також не надано і розрахунку наведеної суми, що виключає правомірність її включення до складу заборгованості позичальника.

Як зазначено в позовній заяві, відповідно до п.п. 1.3.6.,1.3.7. договору позивачем нараховано та вимагається до стягнення комісія в сумі 7 000,00 грн. за 2011 рік.

Відповідно до п.1.3.6. кредитного договору позичальник сплачує Банку комісію за надання кредиту у розмірі 0,7 процентів від суми кредиту за договором. Комісія нараховується у гривні та сплачується на протязі трьох днів згідно умов договору.

Матеріали справи свідчать, що в 2011році кредит позичальнику не надавався, розмір зазначеної комісії становить 3 500,00 грн., яка не підлягає включенню до розміру заборгованості позичальника у цьому спорі.

Сума комісії в розмірі 3 500,00 грн. за управління кредитом (п.1.3.7. договору) є обґрунтованою, оскільки з матеріалів справи не вбачається, а позичальником не підтверджено, її сплату в порядку, визначеному кредитним договором.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано та включено до складу заборгованості 3 % річних від суми прострочених процентів за користування кредитом за період 22.03.2015р. по 22.03.2016р. в сумі 302,19 грн.

Відповідно до п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10.07.2014 року № 6, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з наявністю у позивача права на нарахування 3 % річних, проте, враховуючи розрахування суми виходячи з відсоткової ставки 23% річних та 46 % річних, правомірно нарахованими є 3% річних в сумі 180,23 грн.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України).

Правовідносини, що випливають з договору іпотеки, регулюються параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» та ст. 572 Цивільного кодексу України, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору(ст. 7 Закону «Про іпотеку»).

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням ( ст.11 Закону України «Про іпотеку»).

Відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням (ст.24 Закону України «Про іпотеку»).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Позичальником та Відповідачем не надано доказів належного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р. стосовно повернення в повному обсязі суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісійної винагороди, пені.

Забезпечуючи виконання ФОП ОСОБА_7 своїх зобов'язань за Кредитним договором шляхом укладення з СТОВ «Ерко-Восток» договору іпотеки, предметом якого є спірне нерухоме майно, ПАТ «УкрСиббанк», яким передано право вимоги ПАТ «Дельта Банк» за договором купівлі-продажу, мав законне сподівання на отримання, у разі порушення ФОП ОСОБА_7 зобов'язань за Кредитним договором, компенсації за передані в кредит та неповернуті боржником кошти шляхом звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки, та відповідно, можливості його реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Матеріалами справи підтверджується порушення позичальником, ФОП ОСОБА_7, зобов'язань за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р., тому позивач набув право звернення стягнення на предмети іпотеки згідно договору іпотеки № 0-З-2 від 19.06.2006р., на зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3 на земельній ділянці Лугівської сільської ради Василівського району Запорізької області,, що належать СТОВ «Ерко-Восток», для задоволення вимог за кредитним договором № 0 від 19.06.2006р., з яких 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 3 500,00 грн. прострочена комісія за кредитом, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів.

За змістом ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, окрім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

З метою визначення початкової ціни реалізації Предмета іпотеки, позивачем проведено його оцінку суб'єктом оціночної діяльності, про що свідчить Звіт про незалежну оцінку майна комплексу (будівель та споруд), загальною площею 913,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,АДРЕСА_2,АДРЕСА_3 та є власністю СТОВ «Ерко-Восток», з якого вбачається, що ринкова вартість нерухомого майна, станом на 01.06.2017р. становить 1 301 831,00 грн. (без ПДВ).

Враховуючи приписи ст.39 Закону України «Про іпотеку», обов»язковість зазначення в судовому рішенні початкової ціни предмета іпотеки для подальшої реалізації, суд апеляційної інстанції, з метою виключення необхідності призначення судової експертизи для вирішення питання щодо початкової ціни предмета іпотеки, дійшов висновку про прийняття в якості додаткового доказу Звіту про незалежну оцінку майна комплексу (будівель та споруд) та Рецензії на звіт про оцінку майна.

Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню в частині звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за Кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток», шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», початковою вартістю 1 301 831,00грн.

Згідно з приписами ст.42 Закону України «Про іпотеку» боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобов'язанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом з відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах.

Враховуючи безпідставність нарахування позивачем процентів за користування кредитом в сумі 40 537,51 грн., пені за несвоєчасну сплату відсотків в сумі 2 152,05 грн., 3% річних від суми прострочених процентів в сумі 121,96 грн., комісії за видачу кредиту в сумі 3 500,00 грн., штрафу за порушення умов п.4.3. кредитного договору в сумі 5 000,00грн., пені за несвоєчасне повернення процентів нарахованих за порушення п.1.1.2.договору в сумі 94 179,89 грн., вимоги позивача про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості ФОП ОСОБА_7 за кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в зазначених сумах, на майно, що належить СТОВ «Ерко Восток» та є предметом іпотеки, не підлягають задоволенню.

Зауваження відповідача, що позивачем не здійснено державну реєстрацію заміни іпотекодержателя, не приймаються судом в якості відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що на час укладання договору іпотеки Закон України «Про іпотеку» не передбачав обов»язковості державної реєстрації іпотеки. Державна реєстрація мала значення лише встановлення пріоритету вимог іпотекодержателя відносно вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Наполягання відповідача, в якості підстав для відмови у задоволенні позову, на невиконанні позивачем приписів ст.35 Закону України «Про іпотеку», щодо ненадіслання відповідачеві вимоги про усунення порушення основного зобов'язання, спростовуються положеннями ч.2 цієї статті, якою зазначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку, що також, узгоджується з правовою позицією, що викладена Верховним судом України в Постанові від 29.04.2014р. у справі № 3-12гс14.

За результатами апеляційного провадження, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. у справі № 908/1616/16 в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за Кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. простроченої комісії за кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток», з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. у справі № 908/1616/16 підлягає залишенню без змін з підстав, викладених судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог.

Результати апеляційного провадження у справі №908/1616/16 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 116 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. у справі № 908/1616/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. у справі № 908/1616/16 скасувати в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за Кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток».

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток», треті особи без самостійних вимог на предмет спору, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_7, задовольнити частково.

Звернути стягнення, в рахунок погашення заборгованості фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за Кредитним договором №0 від 19.06.2006р. в розмірі 131 725,17 грн., з яких: 50 836,25грн. сума заборгованості за простроченим кредитом, 74 246,17грн. - сума заборгованості по простроченим процентам, 2 962,52 грн. - пеня за несвоєчасну сплату процентів, 180,23 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів, 3 500,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, - на предмет іпотеки за Договором іпотеки №0-З-2 від 19.06.2006р., посвідченим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., а саме на: зерносховище, яке знаходиться у АДРЕСА_1; вісову, яка знаходиться у АДРЕСА_2; комплекс будівель, який знаходиться у АДРЕСА_3, що є власністю Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток», шляхом продажу предмета іпотеки на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», початковою вартістю 1 301 831,00грн.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2016р. у справі № 908/1616/16 залишити без змін.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ерко-Восток» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 328,57 грн. за звернення до суду з позовом, витрати по сплаті судового збору за звернення до суду апеляційної інстанції в сумі 1 461,43 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Н.М. Дучал

Судді: Е.В. Сгара

О.І. Склярук

Надруковано 6 екз.:

1- позивачу,

1- відповідачу,

2- третім особам,

1-у справу,

1-ГСЗО