ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.2017 Справа № 904/6742/17

За позовом Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, м. Нікополь, Дніпропетровська область

до Повного товариства "Ломбард "Золото" ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3О.", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 106 157,76 грн.

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_4 Договір про надання правової допомоги від 21.07.2017; ОСОБА_3 - засновник

СУТЬ СПОРУ:

Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Повного товариства "Ломбард "Золото" ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3О.", у якій заявило вимогу про стягнення 106 157,76 грн. переплати пенсії за період з квітня 2004 року по листопад 2016 року.

Позивач у судове засідання не з'явися, в ході розгляду справи підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Також 09.08.2017 позивач надав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що в свідоцтві про смерть ОСОБА_5 зазначено 13.04.2004 як дата смерті. Довідка підприємством видана 28.01.2005. Пенсія ОСОБА_6 призначена з 14.04.2004, тому що відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (зі змінами та доповненнями) зазначено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Оскільки довідка з підприємства датована 28.01.2005, то відповідно 12-місячний строк звернення не порушений, а тому пенсія призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що згідно довідки - розрахунку переплати пенсії ОСОБА_7 за період з 14.04.2004 по 30.11.2016, пенсія була призначена на початку 2004 року.

Також відповідач зазначає, що пенсія ОСОБА_7 була призначена без врахування довідки, виданої ПТ "Приват Кредит" від 28.01.2005, так як норма закону, що вимагає наявність страхового стажу у померлого годувальника, з'явилася лише в 2011 році у зв'язку з внесенням змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" згідно із Законами № 3668-VI від 08.07.2011 та № 804-VІІІ від 24.11.2015.

Крім того, після внесення вищезазначених змін, управління Пенсійного фонду України, на обліку якого перебувала пенсійна справа ОСОБА_7, не було позбавлено можливості, а на думку відповідача, зобов'язано було перевірити підстави та порядок призначення відповідної пенсії.

Відповідач зазначає, що зміни внесені до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" згідно із Законами № 3668-VI від 08.07.2011 та № 804-VІІІ від 24.11.2015, не передбачають скасування раніше призначеної пені у зв'язку зі змінами вимог щодо її призначення.

Крім того, відповідно до абзацу 4 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI від 08.07.2011 якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Таким чином, відповідач вважає посилання позивача на ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" безпідставним, оскільки довідка, видана ПТ "ПРИВАТ КРЕДИТ" від 28.01.2005 не була підставою для нарахування пенсії ОСОБА_7 і не могла спричинити переплату та нанесення шкоди.

У судовому засіданні 31.07.2017 оголошено перерву до 14.08.2017.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 14.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в матеріалах справи, 06.09.2016 року управління Пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе, правонаступником якого є Нікопольське об'єднання управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області (далі - позивач, управління) взято на облік пенсійну справу по втраті годувальника ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_1). При перевірці документів, що підтверджують стаж роботи померлого годувальника, викликала сумнів довідка вих. № 3 від 28.01.2005 року (а.с. 11), яка видана Повним товариством «Приват Кредит», правонаступником якого є Повне товариство "Ломбард "Золото" ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3О." (далі відповідач) на імя ОСОБА_5 за період його роботи на посаді охоронця з 01.07.1996 по 30.08.1996 року.

Спеціалістами позивача направлено лист щодо проведення перевірки ПТ «Приват Кредит» до Нікопольського ОУПФУ Дніпропетровської області, так як в довідці відсутні підстави видачі довідки, що суперечить нормам чинного законодавства, а в трудовій книжці годувальника відсутні записи про прийняття та звільнення за вказаний період його роботи.

28.11.2016 року управлінням отримано акт зустрічної перевірки від 22.11.2016 № 252 щодо достовірності довідки від 28.01.2005 року №3, згідно якого в книзі наказів ПТ «Приват Кредит» з 10.05.1996 року по 10.02.2002 року відсутні дані про прийняття та звільнення ОСОБА_5. Інші документи, що підтверджують факт роботи на підприємстві відсутні. Акт підписаний керівником відповідача без заперечень та зауважень (а.с. 17-18).

Позивач зазначає, що враховуючи той факт, що ОСОБА_5 не працював на підприємстві відповідача - в управління при врахуванні довідки до стажу роботи за період з 01.07.1996 по 30.08.1996 виникла переплата пенсії в період з 14.04.2004 по 31.11.2016 у сумі 106 157,76 грн.

З огляду на необхідність стягнення шкоди, завданої безпідставно наданою відповідачем довідкою, що спричинило переплату пенсії, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача суму переплати в розмірі 106 157,76 грн., що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі наступного.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Предметом позову у даній справі є стягнення на користь позивача шкоди, завданої відповідачем наданням на імя ОСОБА_5 довідки №3 від 28.01.2005 про стаж роботи в ПТ «Приват Кредит" у період з 01.07.1996 по 30.08.1996, що призвело до переплати пенсії.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є зобов'язання, які виникають внаслідок завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, що передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно з приписами статті 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Статтею 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Як вбачається, в якості підстав недостовірності виданої відповідачем довідки №3 від 28.01.2005, що призвело до переплати пенсії, позивач вказує те, що в книзі наказів ПТ «Приват Кредит» з 10.05.1996 року по 10.02.2002 року відсутні дані про прийняття та звільнення ОСОБА_8 та інші документи, що підтверджують факт роботи на підприємстві відсутні .

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок).

Пунктами 23, 24 цього Порядку встановлено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (за наявності); для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

У відповідності до пункту 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У пункту 3 цього Порядку наведено перелік документів, дані яких приймаються для підтвердження трудового стажу за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи. Такими документами, зокрема, є: реєстри застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування; довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У довідці ПТ «Приват Кредит» №3 від 28.01.2015, міститься наступна інформація: ОСОБА_5 дійсно працював у ПТ «Приват Кредит» на посаді охоронця в період з 01.07.1996 по 31.08.1996 (Наказ про прийняття на роботу № 25 від 30.06.1996, Наказ про звільнення з роботи № 28 від 30.08.1996) (а.с. 11).

Згідно ст. 9 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що діяла на момент оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, що діяла на момент оформлення пенсії у зв'язку із втратою годувальника) встановлено, що пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

У відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно зі статтею 81 цього Закону призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Отже, саме до компетенції позивача відноситься оцінка трудового стажу осіб, що звертаються за призначенням пенсії, як такого, що дає або не дає право на той чи інший вид соціального забезпечення (пенсію в разі втрати годувальника, пенсію за віком, по інвалідності, за вислугу років та т.і.).

Статтею 32 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

У відповідності до приписів статті 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, які суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, позивач, заявляючи вимогу про відшкодування шкоди, не довів суду повного складу цивільного правопорушення у діях відповідача, необхідного для застосування такої міри відповідальності. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, в ході розгляду справи Відповідач заявив усне клопотання про застосування строків позовної давності.

Суд відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання, оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.

За змістом положень пункту 18 статті 5 закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до пункту 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках, коли позивач звільнений від сплати судового збору, а позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-36, 41, 43, 49, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 18.08.2017

Суддя ОСОБА_9