ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.08.2017 Справа № 904/6471/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛДФРУКТ", м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 17 762,76 грн. за договором поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: Травкіна Л.О. представник - дов. б/н від 29.03.2017

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Голдфрукт» звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 6 210,21 грн. за майно, яке передано на підставі Договору поставки продукції № Ф-404а від 26.05.2016 та штраф в розмірі 11 552, 55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було передано відповідачу на підставі Договору поставки продукції № Ф-404а від 26.05.2016 та Додатку до нього, обладнання на суму 6 210,21 грн. Після передачі відповідачу обладнання, яке призначено для продажу продукції (холодильне обладнання, обладнання для розлива пива, інше торгівельне обладнання), позивачем було виявлено порушення умов укладеного Договору в частині зміни місцезнаходження обладнання без письмового погодження з Постачальником, у зв`язку з чим позивач направив відповідачу лист про розірвання договору та просив повернути обладнання. Звертаючись із даним позовом, позивач посилається на те, що обладнання не було повернуто, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача компенсацію за майно, а також штраф, передбачений пунктами 4.5., 4.6. Договору.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов не наддав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

При цьому, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу -1 завчасно з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Так, поштові відправлення, в яких містились ухвала про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення розгляду справи повернуті підприємством зв`язку з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Так, господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, оскільки ухвали суду були надіслані на адресу відповідача та не отримані ним внаслідок його недобросовісної поведінки, що полягає у незабезпеченні вчасного отримання поштової кореспонденції за своєю адресою реєстрації.

Ухвалою суду від 20.06.2017 розгляд справи відкладено на 31.07.2017, 31.07.2017 розгляд справи відкладався на 07.08.2017.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 07.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Голдфрукт» (Позивач; постачальник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач; покупець) укладено Договір поставки продукції № Ф-404а та Додаток до нього (далі - Додаток до Договору).

Відповідно до п. 1.1. Додатку до Договору, покупець є покупцем продукції при цьому, враховуючи зацікавленість Постачальника у послугах, пов`язаних з викладенням та розміщенням продукції, акцентування її переваг перед продукцією аналогічного виду, в тому числі, шляхом проведення заходів популяризації, демонстрації, зберігання, передпродажної підготовки, забезпечення наявності цінників та інших допоміжних або інформаційних матеріалів для продукції), Постачальник та Покупець дійшли згоди щодо співпраці з метою збільшення обсягів продажів такої продукції споживачам.

З метою сприяння продажу продукції, Постачальник передає Покупцю торгове обладнання (зокрема, але не виключно - холодне обладнання, обладнання для розлива пива, інше торгівельне обладнання), надалі «Торгове обладнання» або «Обладнання». Перелік, кількість та інша інформація щодо обладнання, яке передається Покупцю, вказується у відповідному Акті приймання-передачі обладнання (абзац 1 п. 1.2. Додатку до Договору)

Згідно п. 3.1. Додатку до договору, в разі виконання умов, передбачених п. 1.2. Додатку Постачальник може сплачувати на користь Покупця винагороду в розмірі та в термін, передбачений відповідними додатковими угодами.

За результатами надання послуг, після підписання відповідних додаткових угод, покупець надає Постачальнику Акт прийому-передачі наданих послуг (п. 3.1.1. Додатку).

На виконання умов Договору та його додатку, позивач передав відповідачу в суборенду обладнання на загальну суму 6 210, 21 грн. (з урахуванням ПДВ), що підтверджується актом приймання-передачі №19064/1978 від 17.06.2016 (а.с. 23).

Зазначене обладнання було отримано Товариством з обмеженою відповідальністю «Голдфрукт» в оренду від ПАТ "Оболонь" згідно Договору купівлі-продажу № 77 від 01.02.2016 та Додатку №5 до цього договору, що підтверджується актом приймання-передачі обладнання від 01.03.2016 № 19064/1 (а.с. 58-60).

Передача покупцю торгового обладнання не тягне за собою виникнення у Покупця права власності на це обладнання: власником обладнання залишається ПАТ «Оболонь», а Покупець використовує торгове обладнання виключно для забезпечення продажу продукції. Обладнання надається Покупцю виключно для популяризації, демонстрації, зберігання, перепродажної підготовки та реалізації продукції, що реалізується Продавцем. Покупець не має права використовувати обладнання для інших цілей, окрім як з метою, що передбачена даним Додатком (абзац 2 п. 1.2. Додатку до Договору).

Відповідно до зазначеного вище акту, фактична адреса торгової точки (місто, вулиця, номер будинку, назва з вивіски): АДРЕСА_2

В п. 2.3.10. Додатку до Договору сторони дійшли згоди про те, що покупець зобов`язаний не змінювати місцезнаходження обладнання, що було передано у відповідності до даного Додатку, без письмового погодження такого переміщення з Постачальником.

Згідно до п. 2.2.3. Додатку до Договору, постачальник має право за умови передачі Покупцю обладнання, контролювати цільове використання обладнання покупцем (або третім особам, що залучені по покупцем), у відповідності до положень даного Додатку. Представники Постачальника мають право здійснювати необмежний контроль за використанням Покупцем обладнання, як шляхом безпосередньої перевірки порядку використання обладнання, так і шляхом направлення Покупцю відповідних запитів з вимогою про надання інформації і документів, підтверджуючих поточний стан обладнання та порядок його використання.

Як зазначає позивач, 10.02.2017 ним було виявлено порушення п. 2.3.10 Додатку, а саме, змінено місцезнаходження обладнання, що було передано для знаходження за адресою: АДРЕСА_2 без письмового погодження з Постачальником, про що складено акт про відсутність та/або псування майна від 10.02.2017 (а.с. 24).

21.02.2017 позивачем було направлено відповідачу лист вих. № 268 щодо розірвання договору та відповідно до п. 2.3.12 Договору повернення спірного обладнання, в якому зазначено, що постачальником було передано обладнання на суму 5 175,18 (без урахування ПДВ), а з урахуванням ПДВ вартість обладнання складає 6 210,21 грн. (а.с. 25-26).

Зважаючи на те, що обладнання не було повернуто позивачу, останній звернувся до суду із вимогою щодо компенсації вартості майна, а також стягнення штрафу, встановленого пунктами 4.5., 4.6. Договору.

Суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставі наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Дослідивши умови спірного Договору, суд дійшов висновку, що даний договір є змішаним договором, в якому містяться положення договору поставки та договору оренди обладнання, оскільки предметом Договору є поставка товару, в той же час відповідно до умов Додатку до Договору відповідачу передається в користування обладнання для зберігання отриманого товару.

Згідно з положеннями частини 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Відповідно до п. 5.2. Додатку до Договору, постачальник має право відмовитись від цього договору та Договору купівлі-продажу продукції в односторонньому порядку у буд-який час, на свій розсуд. Датою закінчення дії даного Договору та Додатку, в такому випадку, вважатиметься дата направлення Постачальником письмового повідомлення Покупцю про припинення дії даного Додатку та Договору купівлі-продажу продукції.

Як вже встановлено вище, 21.02.2017, у зв`язку з порушенням відповідачем п. 2.3.10 Додатку, позивачем було направлено відповідачу лист вих. № 268 щодо розірвання договору та відповідно до п. 2.3.12 Договору повернення спірного обладнання (а.с. 25-26).

Таким чином, з огляду на умови п. 5.2. Додатку до Договору, починаючи з 21.02.2017 спірний Договір слід вважати розірваним.

Згідно п. 2.3.12. Додатку до Договору, у випадку припинення/дострокового розірвання дії договору купівлі-продажу продукції, укладеного між Постачальником та Покупцем, Покупець зобов`язується повернути обладнання Постачальнику протягом 10 робочих днів з дати закінчення/припинення дії Договору купівлі-продажу продукції (в тому числі дострокового). Факт повернення обладнання підтверджується Актом повернення обладнання, який підписується уповноваженими представниками сторін. Покупець несе ризик випадкової загибелі, пошкодження або втрати обладнання до моменту його фактичного повернення Постачальнику. Покупець зобов`язаний повернути обладнання постачальнику в тому ж самому стані, в якому воно було передано з урахуванням нормального зносу, власними силами та за власний кошт за адресою: АДРЕСА_3, якщо Сторонами письмово не буде погоджено інше.

Відповідно до п.2.2.4. Додатку до договору, в односторонньому порядку вимагати повернення обладнання (в тому числі у випадку виявлення фактів нецільового використання, загрози пошкодження або знищення обладнання) протягом 10 робочих днів з дати направлення відповідної вимоги.

Доказів повернення обладнання позивачу, відповідач суду не надав.

Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У частині четвертій статті 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, зазначені види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними заходами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора.

Крім того, вбачається, що законодавець не забороняє сторонам передбачити в договорі положення щодо сплати штрафу за порушення зобов'язання, як і не прив'язує цей вид неустойки до конкретного виду правовідносин.

Частиною 2 п.2. ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до пунктів 4.5., 4.6. Додатку до Договору, у випадку порушення Покупцем передбаченого даним Договором строку повернення обладнання Постачальнику, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення від вартості неповернутого своєчасно обладнання, що вказана в акті приймання-передачі обладнання, що є невід`ємною частиною даного договору та штраф в розмірі 25% від вартості обладнання, що вказана в акті приймання-передачі обладнання.

У випадку невиконання зобов`язань передбачених пунктами 2.3.1.-2.3.22 даного Додатку, Покупець сплачує постачальнику штраф за кожен окремий випадок в розмірі 10 000 грн. Належним підтвердженням таких фактів буде акт складений за участю постачальника та покупця, а у випадку ухилення Покупця від підписання акту - одностороннім актом Постачальника з відповідною відміткою, який є обов`язковим для сторін.

На виконання вимог договору позивачем складено акт про відсутність та/або псування майна від 10.02.2017 (а.с. 24), в якому зазначено про те, що під час перевірки виявлено відсутність торгівельного обладнання.

Викладене стало причиною нарахування позивачем 25% штрафу від вартості обладнання у сумі 1 552,55 грн. та штрафу у сумі 10 000,00 грн. (загальна сума штрафу складає 11 552,55 грн.)

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позивач має право вимагати від відповідача сплати штрафу, передбаченого умовами договору та розмір якого встановлено сторонами за взаємною згодою.

З огляду на викладене, до стягнення з відповідача підлягає штраф на загальну суму 11 552, 55 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Всупереч цьому, відповідач позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів повернення позивачу грошових коштів або автомобіля суду не надав.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 6 210,21 грн. компенсації за майно та 11 552,55 грн. штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (51163, АДРЕСА_4 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Голдфрукт» (49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Енергетична, буд. 14а, ) 6 210,21 грн. (шість тисяч двісті десять гривень 21 ком.) сума компенсації за майно, 11 552, 55 грн. (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят дві гривні 55 коп.). штрафу, 1 600, 00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) судового збору, про що видати наказ, після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України, -

11.08.2017

Суддя Н.Г. Назаренко