донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

02.08.2017 справа №908/461/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за довіреністю б/н від 01.08.2017 р. не зявились
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа», с. Піски, Житомирська область
на рішення господарського суду Запорізької області
від18.05.2017 р.(повний текст 23.05.2017 р.)
у справі№908/461/17 (суддя Федорова О.В.)
за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа», с. Піски, Житомирська область Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер», м. Запоріжжя
простягнення 145 657,52 грн.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Комбікормовий завод «Константа» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер», м. Запоріжжя з позовною заявою вих.№01/03 від 01 березня 2017 р. про стягнення заборгованості у розмірі 135 000,00 грн., індексу інфляції у розмірі 9117,59 грн. та 3% річних у розмірі 1539,93 грн. (а.с. 3-5).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на перерахування авансового платежу в рамках дії договору №25К/14 від 13.05.2014р. у розмірі 135000,00грн., на підтвердження чого суду надано платіжне доручення №265 від 13.05.2014р. (а.с.9). В розділі призначення платежу зазначено за лізин по договору № 25К/14 від 13.05.2014р.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 р. в позові відмовлено (а.с. 150-152).

Не погодившись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа», с. Піски, Житомирська область звернулось з апеляційною скаргою б/н, б/д в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 р. по справі №908/461/17 про відмову в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер» про стягнення суми заборгованості у розмірі 135 000,00 грн., індексу інфляції у розмірі 9117,59 грн., 3% річних у розмірі 1539,93 грн. в повному обсязі. Прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер» про стягнення суми заборгованості у розмірі 135 000,00 грн., індексу інфляції у розмірі 9117,59 грн., 3% річних у розмірі 1539,93 грн. в повному обсязі. (а.с. 156-157).

В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, адже суд не розглянув пояснення позивача від 12.05.2017 р. щодо правової позиції відповідача та не надано належної правової оцінки обставинам, викладеним в поясненнях, чим були порушені права позивача передбачені ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, апелянт посилається на те, що рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 р. прийнято без належної оцінки доказів, адже 13.05.2014 р. ТОВ «КЗ «Константа» уклало з відповідачем договір поставки №25К/14 на поставку лізину, 13.05.2014 р. ТОВ «КЗ «Константа» перерахувало відповідачу попередню оплату за лізин у сумі 135,000,00 грн. Але, товар на суму попередньої оплати відповідачем поставлений не був, тому на думку позивача у відповідача відсутні правові підстави для утримання перерахованих позивачем грошових коштів у зазначеній сумі, які підлягають поверненню позивачу відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України, а саме: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2017р. було сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Ломовцева Н.В., судді - Татенко В.М., Радіонова О.О. (а.с.154).

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.06.2017р. відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа» с. Піски, Житомирська область пропущений процесуальний строк для подачі апеляційної скарги. Прийнято апеляційну скаргу у справі №908/461/17 до провадження, справу призначено до розгляду на 02.08.2017 р. на 14:00 год. (а.с.155).

У зв'язку зі звільненням у відставку судді Ломовцевой Н.В., яка є головуючим колегії суддів у справі для подальшого розгляду справи розпорядженням В. о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду від 19.07.2017 №1274 було призначено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів сформовано склад колегії суддів : головуючий Чернота Л.Ф., судді Зубченко І.В., Попков Д.О. (а.с.169,170).

02.08.2017 р. у судове засідання представник відповідача не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення (а.с.169) у звязку із чим судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника відповідача, що не скористався правом на участь у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017р. по справі №908/461/17.

Відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол судового засідання (а.с.173).

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до статті 101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. А тому вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу, оскільки для з`ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів, що знаходяться в матеріалах справи №908/461/17.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 року відповідає вимогам чинного законодавства України, з огляду на наступне.

З тексту позовної заяви вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа» «покупець» (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтер» «продавець» (відповідач) було укладено договір поставки №25К від 13.05.2014 р. на поставку лізину. Проте, примірник від договору поставки №25К/14 від 13.05.2014 р. був втрачений позивачем, у звязку з тим що головний офіс позивача до 04.11.2014 р. було розташовано в м. Донецьку, тобто на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Позивач 13.05.2014 р. перерахував відповідачу попередню оплату за лізин у сумі 135,000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №265 від 13.05.2014 р. з відміткою Маріупольського відділення №1 ПАТ «СберБанк» (а.с.9).

29.09.2016р. позивачем на адресу відповідача була спрямована претензія з вимогою повернути попередню оплату в сумі 135000,00 грн. в 7-ми денний строк (а.с.10). На думку позивача вказана претензія є вимогою щодо виконання ТОВ Інтер зобовязань.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Стаття 207 Цивільного кодексу України (в редакції що діяла по 05.11.2014 р.) передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Вимогами ст. 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Положеннями ст. 627 Цивільного кодексу України врегульовано, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ст. ст. 638, 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги договору не встановлені законом.

З урахуванням наведених вище норм права слідує, що для визначення факту протиправних дій з боку однієї з сторін правочину, суд повинен надати оцінку змісту договору, доказам виконання зобовязань одного з учасників правочину (тобто вчинення ним певних дії в рамках даного договору) та наявності правових підстав для зобовязання іншої сторони за договором виконати узгоджені сторонами дії (в даному випадку поставити товар).

Однак, на вимогу ухвали від 03.04.2017 р. суду першої інстанції не надано для огляду договір поставки №25К/14 від 13.05.2014р. (оригінал або фотокопія) підписаний обома сторонами та скріплений печатками підприємств, умовами якого сторонами були б узгоджені істотні умови даного виду договору, а саме предмет договору, ціна, порядок та строки поставки, порядок та строки оплати, строк дії договору.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав вважати що перерахування позивачем грошових коштів у розмірі 135000,00 грн. є попередньою оплатою та здійснювалося саме в рамках договору поставки № 25К/14.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем надані пояснення №22/юр від 18.05.2017р. (а.с.144) які підписані директором товариства та скріплені печаткою, відповідно до яких за період з 13 травня 2014р. по 25 квітня 2017 р. договір поставки лізину №25К/14 від 13.05.2014р. між ТОВ КЗ Константа та ТОВ ІНТЕР не укладався.

Посилання на договір є лише в платіжному доручені, відповідно до якого позивач перерахував грошові кошти відповідачу.

Також, в матеріалах справи міститься довідка ПАТ Сбербанк вих. № 185/5/52-8 від 10.04.2017р. (а.с.80), якою підтверджується факт перерахування 13.05.2014р. з поточного рахунку №8437 ТОВ КЗ Константа грошових коштів на рахунок ТОВ ІНТЕР №6897 в АТ ОТП БАНК згідно платіжного доручення № 265 у сумі 135000,00грн. Також повідомлено, що грошові кошти на рахунок ТОВ КЗ Константа не поверталися.

Із матеріалів справи вбачається, що є довідка Регіонального відділення АТ ОТП Банк в м. Запоріжжя №200-3-1/498/БТ від 20.04.2017р. (а.с.70), якою підтверджується факт отримання 13.05.2014р. ТОВ ІНТЕР суми коштів у розмірі 135000,00грн. від ТОВ КЗ Константа згідно платіжного доручення № 265 від 13.05.2014р.

Разом з тим, зазначені довідки банків, так само, як і платіжного доручення №265, не підтверджують факту вчинення позивачем господарської операції на виконання договору поставки №25К/14 від 13.05.2014р., а є лише доказом перерахування на користь відповідача та отримання відповідачем обумовленої грошової суми.

З огляду на викладене, судова колегія не погоджується із висновками позивача про наявність господарських правовідносин, які регулюються умовами договору поставки № 25К/14 від 13.05.2014р. і на виконання яких позивачем здійснено перерахування попередньої плати.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені в Законі України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Положеннями ст. 1 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким чином, видно, що позивач доказів складання первинних бухгалтерських документів, які б свідчили/підтверджували факт узгодження сторонами майбутньої поставки товару лізину на загальну суму 135000,00 грн. (видаткова накладна, рахунок-фактура, довіреність на отримання товару) суду не надав.

Крім того, позивач надав письмові пояснення до матеріалів справи та просить стягнути кошти на підставі вимог ст.1212 Цивільного кодексу України. Але, зазначені пояснення не можуть бути розглянуті, як то зазначено за змістом ст.22 Господарського процесуального кодексу України про зміну позовних вимог. А тому, суд першої інстанції правомірно розглянув позовні вимоги відповідно до ст.693 та ст.625 Цивільного кодексу України (а.с.132-133).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на вищевикладене, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно прийняв рішення, щодо відмови про стягнення заборгованості у розмірі 145657,52 грн., з яких: 135000,00 грн. основний борг, 9117,59 грн. інфляційні, 1539,93 грн. 3% річних.

Відтак, внаслідок недоведеності позивачем наявності у відповідача грошового зобовязання через невиконання умов договору поставки № 25К/14 від 13.05.2014р., відсутні правові підстави для застосування положень ст. 625 Цивільного кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 року у справі №908/461/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбікормовий завод «Константа», с. Піски, Житомирська область на рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 р. у справі №908/461/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2017 р. у справі №908/461/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.Ф. Чернота

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано :5 прим.

1 позивачу

1 відповідачу

1 у ДАГС

1 у справу

1 ГСЗО