ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.08.2017 Справа № 904/7291/17
Суддя Рудь І.А., розглянувши заяву про забезпечення позову від 11.07.2017р. № б/н Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" у справі:

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", Дніпропетровський район Дніпропетровської області

про стягнення 127 399 283 грн. 03 коп.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №3-243110/4080 від 30.06.2017р.;

від відповідача: ОСОБА_2, угода від 25.07.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" заборгованість в розмірі 127 399 283 грн. 03 коп., з яких: 64 742 133 грн. 00 коп. - строкова заборгованість по кредиту, 7 305 076 грн. 83 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 28 277 543 грн. 90 коп. - строкова заборгованість по відсоткам, 23 715 495 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 3 359 034 грн. 04 коп. - пеня за прострочку по кредиту та процентам, відповідно до умов договору про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007р. № 64-07/МВ та додаткових угод до договору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" умов договору про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007р. № 64-07/МВ, в частині погашення заборгованості за виданими кредитними коштами та сплати процентів.

12.07.2017р. на адресу суду надійшла заява ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про забезпечення позову від 11.07.2017р. № б/н, в якій позивач просить суд накласти арешт на все майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія".

Заява обґрунтована тим, що, на думку позивача, без вжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

31.07.2017р. на адресу суду надійшли заперечення відповідача на заяву про забезпечення позову від 27.07.2017р., в яких відповідач зазначив про безпідставність припущень позивача щодо існування загрози невиконання судового рішення та відсутність будь-яких доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач. Крім того, вважає, що одночасне застосування таких заходів забезпечення позову як арешт і майна, і коштів боржника не відповідає приписами ГПК України та є неприпустимим. Зауважує, що позивачем не доведено до відома суду, що більша частина рухомого майна відповідача знаходиться в заставі ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за відповідними договорами, укладеними саме в забезпечення спірного кредитного договору. Вважає, що накладення арешту на все майно та кошти відповідача було б порушенням принципу розумності та співмірності заявлених вимог із заходами їх забезпечення, оскільки позивачем не визначена загальна вартість майна відповідача, яка може бути більшою за обсяг заявлених позовних вимог, до того ж, у разі накладення арешту на всі грошові кошти відповідача існує загроза блокування фінансово-господарської діяльності підприємства, що призведе до тяжких наслідків, зокрема, у вигляді неможливості виплати заробітної плати та сплати обов'язкових платежів до бюджету.

В судовому засіданні 15.08.2017р. представник відповідача проти задоволення заяви позивача заперечував, та просив відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє певні дії по підготовці справи до розгляду, в тому числі вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

За приписами ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до вимог ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов може бути забезпечено: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.33 ГПК України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно п. п. 1, 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати її. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Крім того, наведений у ст. 67 ГПК перелік заходів забезпечення позову, що є вичерпним, не передбачає можливості накладення арешту одночасно і на майно, і на грошові кошти боржника.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що позивач не надав доказів, щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про забезпечення позову від 11.07.2017р. № б/н відмовити.

Суддя ОСОБА_3