номер провадження справи 7/119/16-34/116/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.08.2017 Справа № 908/2516/16

Суддя Горохов Ігор Сергійович, розглянувши заяву ОСОБА_1 Міські теплові мережі

про розстрочення виконання рішення суду від 26.12.2016 у справі № 908/2516/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРОЖПРОЕКТ (69035, АДРЕСА_1)

до відповідача ОСОБА_1 Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137)

про стягнення суми

Суддя Горохов І.С.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 18.11.2014;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №72/20-19 від 06.06.2017.

встановив:

01.08.2017 до господарського суду Запорізької області звернувся відповідач у справі ОСОБА_1 Міські теплові мережі із заявою про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 у справі № 908/2516/16.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.08.2017 № П-550/17, відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/2516/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, враховуючи закінчення терміну повноважень судді-доповідача у справі ОСОБА_4, справу № 908/2516/16 (номер провадження справи 7/119/16-34/116/16) для розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду передано на розгляд судді Горохову І.С.

В своїй заяві відповідач просить розстрочити виконання рішення суду по справі № 908/2516/16 щодо стягнення 291 112,17 грн. заборгованості (252 043,26 грн. інфляційні втрати, 24 951,13 грн. 3% річних, 4 145,91 грн. судовий збір та 9 971,87 адвокатські витрати) строком на 12 (дванадцять) місяців із погашенням відповідачем заборгованості щомісячно рівними частинами в сумі 24 259,34 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.08.2017. заява прийнята до розгляду, судове засідання призначено на 11.08.2017.

Свою заяву відповідач мотивує тим, що ОСОБА_1 Міські теплові мережі є єдиним підприємством з централізованого постачання теплової енергії у м. Запоріжжі. Відповідно до Закону України Про теплопостачання, Про житлово-комунальні послуги позивач зобов'язаний здійснювати постачання теплової енергії незалежно від зовнішніх факторів, тому що його господарська діяльність направлена на забезпечення життєдіяльності міста Запоріжжя. Відповідач є соціально значимим теплопостачальним підприємством, що забезпечує централізоване теплопостачання міста Запоріжжя, і природний газ споживається відповідачем не для власних потреб, а для задоволення соціальних та комунальних потреб. Основними споживачами теплової енергії є населення та бюджетні установи і організації, об'єкти соціальної сфери, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Фінансування відповідача здійснюється за рахунок платежів від наданих послуг населенню та підприємствам, установам та організаціям. Отже, основним платником та боржником ОСОБА_1 Міські теплові мережі є населення. Протягом всього спірного періоду й на сьогоднішній день розмір пені, який стягується за несвоєчасне внесення споживачем за надані послуги з централізованого опалення, підігріву питної оди послуги, не встановлений, а отже здійснювати нарахування штрафних санкцій населенню на основний борг за спожиті послуги Відповідач не має можливості. У відповідача відсутні реальні та дієві економічні та технічні важелі впливу, адже згідно чинного законодавства України теплопостачальні підприємства не можуть нараховувати населенню ані штрафні санкції, ані збитки від інфляції та відключити несумлінних споживачів від теплопостачання. Стягнення вищезазначеної суми заборгованості з Відповідача одноразово призведе до дестабілізації роботи підприємства, у тому числі щодо невиконанням ним зобов'язань перед контрагентами зі сплати за електричну енергію, холодне водопостачання та виплати заробітної плати працівниками підприємства. З огляду на зазначене, недопущення зриву опалювального періоду 2017-2018 р. р. є важливою обставиною, що зумовила звернення ОСОБА_1 МТМ з даною заявою є неможливість виконати рішення по даній справі. Складні економічні умови, у яких зараз функціонує ОСОБА_1 Міські теплові мережі, зумовлені жорстким державним регулюванням тарифно-цінової політики, а також здійсненням контролю за дотриманням умов ліцензійної діяльності. В умовах складної економічної ситуації в державі заборгованість має тенденцію до зросту. Станом на 01 липня 2017 року загальна заборгованість споживачів за теплову енергію перед ОСОБА_1 МТМ складає 867 930,40 тис. грн. Неспроможність відповідача винайти кошти на оплату боргу викликана постійною недостатністю обігових коштів, внаслідок затримок в оплаті бюджетними організаціями, іншими споживачами, несвоєчасної та неповної оплати населенням теплової енергії. Також, підприємство недоотримує грошові кошти через дію низки нормативно-правових актів. Інших джерел надходження грошових коштів ОСОБА_1 "МТМ" не має. Починаючи з січня 2016 р. підприємство відчуває брак коштів для здійснення виплати заробітної плати.

Разом з тим, боржник посилається на складну фінансово економічну ситуацію підприємства, що є, на його думку, причиною неможливості на даний час одноразово виконати рішення суду. Станом на 10.07.2017 заборгованість ОСОБА_1 МТМ за спожиті ресурси складає: за природний газ 1 072 043 716,36 грн., за електричну енергію 2 794 406,20 грн., за воду 3 813 308,80 грн., на підтвердження чого надає відповідну довідку про кредиторську заборгованість.

Період розстрочення виконання судового рішення зумовлений очікуваним початком опалювального сезону з жовтня 2017 та надходженням грошових коштів від споживачів теплової енергії і комунальних послуг, виконавцем яких є ОСОБА_1 МТМ і поданням відповідачем касаційної скарги, розгляд якої потребує певного часу.

Зазначає, що вищевказані обставини роблять неможливим на даний час виконання рішення суду по дані справі, а арешт рахунків і як наслідок зупинка роботи підприємства у період опалювального сезону є недопустимими та виключними обставинами, тому що можуть привести до невідворотних наслідків як для відповідача, так і для споживачів м. Запоріжжя, оскільки як наслідок призведе до зриву опалювального сезону 2017-2018, соціальної напруги серед населення та банкрутства підприємства.

Відповідач просить суд врахувати вищевикладені причини, на які відповідач не має можливості вплинути, а саме специфіку законодавчого врегулювання сфери комунальних послуг в цілому та сфери теплопостачання, зокрема. А саме, те що затверджені для споживачів тарифи на теплову енергію значно менші, ніж затрати на її виробництво, постійна заборгованість держави перед теплопостачальними підприємствами з відшкодування різниці в тарифах га теплову енергію та її факточною вартістю, несвоєчасне виділення та перерахування субвенцій з державного бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій, визначення державою першочерговості поточних платежів за природний газ, доведення на виконання Порядку № 217 нормативів перерахувань, нестачу обігових коштів для виплати заробітної плати, податків, зборів та інших обовязкових платежів, збитки підприємства. Вважає, що вищевикладені обставини мають істотне значення та є винятковими, а тому є належною та достатньою підставою для розстрочення судового рішення по справі № 908/2516/16.

В судовому засіданні за клопотанням представників сторін, розгляд заяви здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник відповідача (заявника) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені заяві. Просить розстрочити виконання судового рішення у даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні проти заяви про розстрочку рішення суду заперечив, з підстав зазначених у письмових запереченнях від 10.08.2017. В обґрунтування заперечень зазначив, що наявний між сторонами спір виник виключно з вини відповідача, а позивач в свою чергу повністю виконав роботи відповідно до умов укладеного договору, що встановлено судами усіх трьох інстанцій. Крім того, звертає увагу на інфляційні процеси в економіці країни. З урахуванням чого розстрочка виконання рішення значно знецінить грошові кошти, які відповідач винен позивачу, і як наслідок нанесе шкоду інтересам останнього, який в даному випадку постраждав від неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань. При цьому, позивач на період розстрочки буде позбавлений можливості отримати компенсацію за знецінення грошових коштів (правовий висновок Верховного Суду України у справі № 905/3137/14-908/5775/14 від 17.02.2016). Відповідачем не надано жодних доказів, що стосовного нього наявна загроза банкрутства. Також зазначає, що відповідачем не надано доказів відсутності на його рахунках коштів та майна, на яке можливе стягнення. З посиланням на правову позицію ВГСУ відзначає, що незадовільний фінансовий стан відповідача та криза у державі не є підставою для розстрочення виконання рішення суду, адже сторони перебувають у рівних економічних умовах. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у наданні розстрочки відповідачу.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 Міські теплові мережі (відповідача у справі), проаналізувавши матеріали та обставини справи, заслухавши представників сторін, суд не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожпроект до ОСОБА_1 Міські теплові мережі задоволено частково, стягнуто з Стягнути з ОСОБА_1 Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, 137; ідентифікаційний код юридичної особи: 31121458) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Запорожпроект (69035, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код юридичної особи: 33175792) суму 24 951,13 грн. 3% річних, суму 252 043,26 грн. інфляційних втрат, суму 4154,91 грн. судового збору, суму 9971,87 грн. адвокатських витрат.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.03.2017, рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 у справі № 908/2516/16 залишено без змін.

На виконання вказаних рішення та постанови 03.04.2017 господарським судом Запорізької області було видано відповідний наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.06.2017, касаційну скаргу ОСОБА_1 Міські теплові мережі залишено без задоволення, а постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.03.2017 та рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 у справі № 908/2516/16 залишено без змін.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 ГПК України.

Слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При цьому, при прийнятті рішення про надання розстрочки та відстрочки суд має враховувати приписи статті 121 ГПК про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення допускається лише у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Суд вважає, що відповідачем не наведено обґрунтованих доводів та не надано доказів наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для надання розстрочки виконання судового рішення в розумінні ст. ст. 32-36, 121 ГПК України.

Законом України Про судоустрій України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, обєднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Посилання відповідача на ряд складнощів не може бути підставою для звільнення відповідача від обовязку виконання рішення господарського суду від 26.12.2016. і ніяким чином не свідчить про факт неможливості або утруднення виконання судового рішення, необхідність чого є обовязковою умовою для надання розстрочки.

На підтвердження скрутного матеріального становища боржником надано довідку ОСОБА_1 Міські теплові мережі, підписану головним бухгалтером ОСОБА_5, в якій зазначено, що станом на 10.07.2017 року в боржника наявна заборгованість: за воду 3 813 308,80 грн., за електроенергію 2 794 406,20 грн., за газ ,36 грн. Довідку про стан дебіторської заборгованості споживачів за теплову енергію перед ОСОБА_1 Міські теплові мережі, підписану В. о. директора зі збуту ОСОБА_6, в якій зазначено наявність дебіторської заборгованості в сумі 867 930,4 тис. грн., звіт про фінансові результати за 2016 рік, баланс станом на 31 грудня 2016 року.

Втім, в суду відсутні документи фінансової звітності ОСОБА_1 Міські теплові мережі станом на час розгляду заяви, внаслідок чого в суду відсутня можливість встановити фінансовий стан боржника в 2017 році, в тому числі встановити винятковість обставин, на які посилається боржник в своїй заяві.

Окрім того, надані до суду вказані довідки не підтверджують фінансове становище підприємства, а також не свідчать про неможливість з боку підприємства виконати рішення суду, в т.ч. з огляду на те, що вони підписані посадовими особами підприємства боржника, а відтак є його власними документами, складеним в односторонньому порядку.

Будь-яких доказів добровільного виконання рішення відповідачем не надано.

За таких обставин, суд констатує, що наведені заявником обставини, не є такими, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а тому не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обовязку належного виконання зобовязань за судовим рішенням.

Отже, викладені та повідомлені суду відповідачем обставини, за змістом ст. 121 ГПК України, не є підставою для розстрочки виконання рішення суду. Таким чином, відповідач не довів належними доказами наявність виключних обставин, які дають підстави для застосування відстрочки та розстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до положень пункту 7.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р., при винесенні ухвали про відстрочку або розстрочку, зміну способу і порядку його виконання, господарський суд, або відмовляє відповідно у відстрочці чи розстрочці виконання рішення, у зміні способу і порядку його виконання за відсутності підстав для вчинення процесуальних дій, або за наявності таких підстав задовольняє (задовольняє частково) відповідні заяви.

За таких обставин суд вважає, що заява відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду є необґрунтованою і не підлягає задоволенню. Отже, суд відмовляє ОСОБА_1 Міські теплові мережі у задоволенні заяви про надання розстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 у справі № 908/2516/16.

Відповідач не позбавлений права на звернення з заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України з наявності належних та допустимих доказів в обґрунтування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 Міські теплові мережі про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26.12.2016 року у справі № 908/2516/16 відмовити.

Ухвалу направити сторонам у справі.

Суддя І.С. Горохов