ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Справа № 920/270/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А.,

при секретарі Бєлкіній О.М.,

за участю представників:

позивача - Петров Д.А. - дов. №1 від 03.01.2017,

відповідача - ОСОБА_2 - паспорт серія НОМЕР_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №2137 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2017 у справі № 920/270/17

за позовом Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, м. Лебедин, Сумська область

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Лебедин, Сумська область

про розірвання договору оренди землі, стягнення 9 065,85 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 29.05.2017 (суддя Коваленко О.В.) позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області 9 065,85 грн. заборгованості, 3 200,00 грн. судового збору. Розірвано укладений між Лебединською міською радою і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки від 02.09.2004, який посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Фурдиловим Ю.В. та зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 22.09.2004 під №3425.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2017 у справі № 920/270/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм чинного законодавства. В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що він вчасно сплачував передбачену договором плату за оренду земельної ділянки, відразу за рік відповідачу помилково була нарахована заборгованість, яку суд першої інстанції неправомірно стягнув. Також, відповідач зазначив, що він не отримував листа від 25.04.2016 про запропонування позивачем внести зміни до договору оренди від 22.09.2004 № 3425 та відповідачу не надходило пропозиції про зміни до договору, хоча позивачу було достовірно відомо про фактичне місце проживання та засоби зв'язку відповідача.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийняте у відповідності з нормами чинного законодавства. Позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконував зобов'язання встановлені договором, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті орендної плати, що підтверджено доказами та на даний час зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача та у відзиву на неї доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.09.2004 між Лебединським міським управлінням земельних ресурсів від імені Лебединської міської ради ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивач на підставі рішення двадцять другої сесії двадцять четвертого скликання Лебединської міської ради від 31.08.2004 "Про надання земельних ділянок у власність та користування" надає, а відповідач приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, площею 0,1703 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, для комерційного використання.

Згідно п. 2.2. договору він укладається терміном до 09.06.2054.

Договір зареєстрований у Лебединському міському відділі Сумської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.07.2006 за №2.

Зі змісту п. 2.3. договору вбачається, що орендна плата вноситься відповідачем у грошовій формі і становить 5 906 грн. 85 коп. за рік на рахунок Лебединської міської ради рівними частками щомісячно, до 15 числа наступного за звітним місяця, по 492 грн. 24 коп. Орендна плата справляється також і у випадках, якщо відповідач з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що листом від 25.04.2016 р. звернувся до відповідача з пропозицією внести зміни до Договору у зв'язку зі зміною розміру відсотка від нормативної грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної плати за користування спірною земельною ділянкою, на підставі рішення двадцять другої сесії Лебединської міської ради від 25.06.2012 "Про затвердження розмірів відсотків від грошової оцінки землі, що застосовується для обчислення орендної плати за користування земельною ділянкою на території м. Лебедин", проте відповіді на пропозицію відповідач не надав, оренду плату у розмірі, встановленому законодавством, не вносить у зв'язку з чим його заборгованість за користування земельною ділянкою становить 9 065 грн. 85 коп. за період з 04.11.2016 по 01.03.2017, що і стало підставою для звернення з позовом до суду.

Позивач також просить суд розірвати укладений між Лебединською міською радою і ФОП ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки від 02.09.2004 р., який посвідчений приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Фурдиловим Ю.В. та зареєстрований в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 22.09.2004 під №3425 у зв'язку з істотним порушення його умов з боку відповідача щодо внесення оплати за користування земельною ділянкою.

Задовольняючи повністю позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не подано суду доказів сплати боргу або обґрунтованих заперечень таким вимогам, тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 9 065 грн. 85 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за період з 04.11.2016 по 01.03.2017. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про встановлення факту порушення відповідачем обов'язку щодо своєчасного та в повному обсязі внесення орендної плати за користування земельною ділянкою, тому, наявні істотні порушення умов договору з боку відповідача, а отже позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.09.2004 також визнаються судом правомірними та обґрунтованими.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає наступне.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції, відповідач надав до апеляційної скарги копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.06.2017 (а.с. 69-71), згідно якого 31.03.2011 внесено запис № 2000397 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, підставою для внесення запису є власне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Як зазначено в абз. 1 п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за наявності відомостей про припинення діяльності суб'єкта господарювання, який є стороною у справі, господарському суду слід враховувати таке. Відповідно до частини сьомої статті 59 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання вважається ліквідованим з дня внесення до державного реєстру запису про припинення його діяльності. Отже, при вирішенні питання щодо припинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК господарський суд повинен перевірити відповідні відомості в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо підприємство чи організація, які є сторонами у справі, ліквідовано.

Враховуючи викладене та те, що відповідач на момент винесення оскаржуваного рішення вже не мав статусу суб'єкта підприємницької діяльності, тому, суд першої інстанції повинен був припинити провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України. Тим більш, що до позовної заяви позивачем надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 14), згідно якого внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Крім того, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що статус суб'єкта підприємницької діяльності відповідач втратив ще до подання позивачем позову. Згідно з абз. 4 п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Також, суд першої інстанції не врахував, що орендна плата нарахована позивачем за період з 04.11.2016 по 01.03.2017, тобто, в період коли відповідач вже припинив свою підприємницьку діяльність.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що посилання відповідача про те, що Виконавчому комітету Лебединської ради було відомо, що відповідач на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3, оскільки він з 29.07.2015 по 30.10.2015 працював в Управлінні житлово-комунального господарства Лебединської міської ради, є помилковими з огляду на наступне.

Управління житлово-комунального господарства Лебединської міської ради є самостійним управлінням та має статус юридичної особи.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про інформацію" інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Враховуючи наведене Управління житлово-комунального господарства Лебединської міської ради не має правових підстав для надання Виконавчому комітету Лебедииської міської ради інформації про місце проживання відповідача, оскільки відсутня згода особи на поширення зазначеної інформації.

Крім того, у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який доданий відповідачем до апеляційної скарги, зазначене місце проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_1, інших адрес відповідача не зазначено. Відповідно до копії паспорту, наданого відповідачем, 03.12.2005 було зареєстровано місце проживання за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до абзацу 2 частини шостої статті 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець зобов'язаний повідомляти органи державної реєстрації про зміну його адреси, зазначеної в реєстраційних документах, предмета діяльності, інших суттєвих умов своєї підприємницької діяльності, що підлягають відображенню у реєстраційних документах.

Однак, відповідачем не було внесено зміни його адреси до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2017 у справі № 920/270/17 підлягає скасуванню, а провадження у справі № 920/270/17 підлягає припиненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 99, 101, 102, п. 3 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, ст. 105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 29.05.2017 у справі № 920/270/17 скасувати.

Провадження у справі № 920/270/17 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.