КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"04" серпня 2017 р. Справа №911/2764/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Тищенко О.В.

Разіної Т.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвали Господарського суду Київської області від 04.07.2016

у справі № 911/2764/13 (головуючий суддя Ярема В.А., судді: Колесник Р.М., Бацуца В.М.)

за позовом Міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави

до 1. Бориспільської районної державної адміністрації Київської області;

2. Обслуговуючого кооперативу "Садівниче товариство "Стадне";

3. Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру";

4. Головного управління Держгеокадастру у Київській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача 1. Садівничий кооператив "Вікторія-Плюс";

2. Державне агентства земельних ресурсів України;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2

про визнання незаконним та скасування розпорядження, скасування державної реєстрації договору, визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 911/2764/13 припинено провадження в частині вимоги міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави про визнання недійсним нікчемного договору оренди земельної ділянки загальною площею 19,6513 га із кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного 15.04.2008 за № 1392 між ОК "СТ "Стадне" та Бориспільською РДА, зі змінами внесеними на підставі договору від 24.02.2015 № 366.

Іншою ухвалою Господарського суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 911/2764/13 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ОСОБА_2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувані ухвали скасувати, справу передати до місцевого господарського суду для розгляду.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний господарський суд визнав подані матеріали недостатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження з наступних підстав.

Згідно із статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 91 ГПК України ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Частиною першою статті 106 ГПК України визначений перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішень суду; вказаний перелік є вичерпним.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 911/2764/13, якою залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2, до зазначеного переліку не віднесено.

Згідно із п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 "Про незалежність судової влади", оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав визначених законом; оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається.

Оскільки частиною першою статті 106 ГПК України не передбачено оскарження ухвали про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, колегія суддів дійшла висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині.

Якщо апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, місцевий господарський суд згідно з частиною другою статті 106 ГПК повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню; якщо ж місцевий господарський суд помилково не повернув апеляційну скаргу та направив її до апеляційного господарського суду, то останній відмовляє в прийнятті такої скарги з посиланням на статтю 91 та частину другу статті 106 ГПК (п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України").

Слід зазначити, що перелік ухвал місцевого господарського суду, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішень суду, наведений у ст. 106 ГПК України, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Щодо апеляційної скарги в частині скасування ухвали Господарського суду Київської області від 04.07.2016 про припинення провадження в частині вимоги міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави про визнання недійсним нікчемного договору оренди земельної ділянки загальною площею 19,6513 га із кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного 15.04.2008 за № 1392 між ОК "СТ "Стадне" та Бориспільською РДА, зі змінами внесеними на підставі договору від 24.02.2015 № 366, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги, скаржником додана квитанція № 86 від 31.07.2017 про сплату судового збору на суму у розмірі 910,00 грн.

Проте, скаржником невірно визначено розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги у справі № 911/2764/13, враховуючи наступне.

Так, згідно із ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі; ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається із дати штемпеля суду першої інстанції, апеляційну скаргу у справі № 911/2764/13 подано 31.07.2017.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень

Отже, розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду, з урахуванням ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", складає 1 600,00 грн.

Таким чином, враховуючи положення ст. 4 Закону України "Про судовий збір", заявник повинен був сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області у справі № 911/2764/13 від 04.07.2016 у розмірі 1 600,00 грн.

Виходячи з викладеного, квитанція № 86 від 31.07.2017 про сплату судового збору на суму у розмірі 910,00 грн., не може вважатись документом, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом; у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Ухвала місцевого господарського суду від 04.07.2016, отже, 11.07.2016 (понеділок), є останнім днем строку, передбаченого статтею 93 ГПК України, для подання апеляційної скарги.

Як вбачається із дати штемпелю місцевого господарського суду наявного на першому аркуші апеляційної скарги у справі № 911/2764/13, остання подана 31.07.2017.

Однак, як вбачається із матеріалів апеляційної скарги, скаржником ані у скарзі, ані окремо від неї, не заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 04.07.2016 про припинення провадження в частині вимоги міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави про визнання недійсним нікчемного договору оренди земельної ділянки загальною площею 19,6513 га із кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного 15.04.2008 за № 1392 між ОК "СТ "Стадне" та Бориспільською РДА, зі змінами внесеними на підставі договору від 24.02.2015 № 366.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2017, 31.03.2017 вже було повернуто апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Господарського суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 911/2764/13 на підставі п. 3 та п. 4 ст. 97 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2, в частині оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 911/2764/13 про припинення провадження в частині вимоги міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави про визнання недійсним нікчемного договору оренди земельної ділянки загальною площею 19,6513 га із кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного 15.04.2008 за № 1392 між ОК "СТ "Стадне" та Бориспільською РДА, зі змінами внесеними на підставі договору від 24.02.2015 № 366, на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України не приймається Київським апеляційним господарським судом до апеляційного провадження і повертається скаржнику на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Як вбачається зі змісту п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", виключається перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом, лише якщо апеляційну скаргу подано повторно після повернення первісної апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини першої статті 97 ГПК у разі коли клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги було відхилено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Зловживанням може визнаватися у будь-яких випадках зловживання сторонами та іншими учасниками судового процесу своїми процесуальними правами всупереч обов'язкові добросовісно користуватися ними.

Так, ОСОБА_2 неодноразово подавались апеляційні та касаційні скарги без усунення недоліків про які зазначав Київський апеляційний господарський суд та Вищий господарський суд України в ухвалах про повернення апеляційних і касаційних скаргах.

Пунктом 8 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами в господарському судочинстві" передбачено, що у будь-яких випадках зловживання процесуальними правами господарським судам належить реагувати на відповідні порушення у спосіб, передбачений статтею 90 ГПК, - шляхом винесення окремих ухвал, а за наявності підстав також і надіслання повідомлень органам внутрішніх справ чи прокуратури.

Відповідно до ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Керуючись ст. 86, п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з доданими до неї документами, в частині оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.07.2016 у справі № 911/2764/13, якою залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів ОСОБА_2, повернути скаржнику.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з доданими до неї документами, в частині оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 04.07.2016 про припинення провадження в частині вимоги міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області в інтересах держави про визнання недійсним нікчемного договору оренди земельної ділянки загальною площею 19,6513 га із кадастровим номером НОМЕР_1, укладеного 15.04.2008 за № 1392 між ОК "СТ "Стадне" та Бориспільською РДА, зі змінами внесеними на підставі договору від 24.02.2015 № 366, повернути скаржнику без розгляду.

3. Справу № 911/2764/13 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.В. Тищенко

Т.І. Разіна