ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017 Справа № 917/635/17

За позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Нива", 38021, Полтавська область, Шишацький район, с. Баранівка

До відповідача ОСОБА_1 районна державна адміністрація, 38021, Полтавська область, смт. Шишаки, вул. Партизанська, 2

Про (1) визнання недійсним розпорядження ОСОБА_1 РДА № 39 від 15.02.2017 р. "Про розірвання договорів оренди землі від 30.09.2015 р., укладених з ПСП "Нива";

(2) визнання за позивачем право постійного користування земельними ділянками площею 24,6 га та площею 3,5292 га, що знаходяться на території Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, кадастрові номери: :00:005:0050, :00:005:0051,

Суддя Бунякіна Г.І.

Представники:

від позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 (див. протокол);

від відповідача ОСОБА_4 (див. протокол).

03.08.2017 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Рішення виноситься після перерви, оголошеної в судових засіданнях 25.06.2017 року, 13.07.2017 року та 19.07.2017 року в порядку ст. 77 ГПК України з огляду на необхідність поповнення матеріалів справи додатковими документальними доказами.

Суть спору : Розглядається позовна заява Приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" до ОСОБА_1 районної державної адміністрації про (1) визнання недійсним розпорядження ОСОБА_1 РДА № 39 від 15.02.2017 р. "Про розірвання договорів оренди землі від 30.09.2015 р., укладених з ПСП "Нива"; (2) визнання за позивачем право постійного користування земельними ділянками площею 24,6 га та площею 3,5292 га, що знаходяться на території Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, кадастрові номери: :00:005:0050, :00:005:0051.

Позивач на позовних вимогах наполягає, обґрунтовуючи їх неправомірним прийняттям ОСОБА_1 РДА спірного розпорядження № 39 від 15.02.2017 р., яким розірвано договори оренди земельних ділянок. Останній вважає наведені договори неукладеними, оскільки сторонами не досягнуто їх істотних умов.

За наведеного, позивач просить суд розпорядження визнати недійсним та визнати за позивачем право постійного користування земельними ділянками площею 24,6 га та площею 3,5292 га, що знаходяться на території Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, кадастрові номери: :00:005:0050, :00:005:0051.

Відповідач проти позову заперечує згідно відзиву на позовну заяву № 1484/01-25 від 12.06.2017 року (вх. № 7658 від 15.06.2017 року), посилаючись на правомірність прийняття спірного розпорядження. Останній наголошує на тому, що вказаний документ прийнято саме в реагування на заяву ПСП "Нива" про розірвання договорів оренди землі від 30.09.2015 р., укладених з позивачем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

26.08.2015 року та 08.09.2015 року ПСП "Нива" (як правонаступника КСП ім. Свердлова згідно статутних документів) подано до ОСОБА_1 районної державної адміністрації клопотання № 43 (вх. № 2352/01-23) та № 48 (вх. № 2485/01-23 від 08.09.2015 року) про затвердження землевпорядної документації та надання в оренду земельних ділянок площами 24,6 га та 3,6 га відповідно, які знаходяться на території Баранівської сільської ради (т. 1, а. с. 72-73).

В реагування на вказані клопотання розпорядженнями голови ОСОБА_1 райдержадміністрації № 188 від 01.09.2015 року та № 192 від 10.09.2015 року приватному сільськогосподарському підприємству "Нива" затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області площею 24,6000 га та 3,5992 га відповідно, та надано вказані земельні ділянки (багаторічні насадження) в довгострокову оренду на 49 років із нерозподілених земельних часток (паїв) реформованого колективного сільськогосподарського підприємства "Нива" (т. 1, а. с. 70-71).

На виконання вказаного розпорядження 30.09.2015 року між Приватним сільськогосподарським підприємством "Нива" та ОСОБА_1 районною державною адміністрацією укладено договори оренди землі (т. 1, а. с. 36-55). Будь-яких заперечень стосовно умов договору від сторін не надходило, що свідчить про досягнення між ними істотних умов.

03.02.2017 року на адресу ОСОБА_1 районної державної адміністрації від приватного сільськогосподарського підприємства "Нива" надійшло клопотання № 1 про розірвання вищенаведених договорів оренди землі від 30.09.2015 року (т. 1, а. с. 74).

Розпорядженням голови ОСОБА_1 РДА № 39 від 15.02.2017 року задоволено клопотання ПСП "Нива" та розірвано укладені між ними договори (т. 1, а. с. 10).

Наведене позивач розцінив як порушення його прав та звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Статтею 5 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) передбачено, що земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради, і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Згідно державного акту на право колективної власності на землю серія ПЛ 00014, виданого на підставі рішення Баранівської сільської ради № 10 від 24.11.1996 року, КСП "Нива" передано у колективну власність 1 555,4 га земель, з них сільськогосподарські угіддя на загальну площу 1 426,6 га, з яких 30,9 га - багаторічні насадження, які не були в подальшому розподілені між їх власниками.

Як визначено Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну часту (пай)", паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам.

До земель сільськогосподарського призначення згідно частини 2 статті 22 Земельного кодексу України належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя - рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.

Відповідно до пункту 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки (статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)").

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженнями ОСОБА_1 РДА № 188 від 01.09.2015 року та № 192 від 10.09.2015 року позивачу виділялися земельні ділянки саме із нерозподілених земельних часток (паїв) реформованого колективного сільськогосподарського підприємства "Нива". Про цю обставину зазначено у тексті вказаних розпоряджень.

Наведене спростовує твердження позивача про неправомірне повернення відповідачем земель, що знаходяться в колективній власності, до державної власності шляхом розірвання вищенаведених договорів оренди землі.

Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (ст. 21 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 6 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (зі змінами і доповненнями) визначено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання, власних і делегованих повноважень голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

За наведеного, судом не приймаються посилання позивача на наявність порушеного права в частині позовних вимог щодо визнання розпорядження ОСОБА_1 РДА № 39 від 15.02.2017 р. "Про розірвання договорів оренди землі від 30.09.2015 р., укладених з ПСП "Нива" недійсним.

Відповідач РДА приймав оспорюване розпорядження саме в реагування на звернення позивача ПСП "Нива", а не здійснював власне волевиявлення. Форма документа визначено нормами чинного законодавства.

Останнє дає підстави розцінити поведінку сторін згідно ч. 1 статті 207 Цивільного кодексу України, за якою "правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку", як укладення правочину між ними (відмова від договірних відносин щодо землекористування).

За так, розпорядження є реалізованим в наведений спосіб (припинення договірних відносин за згодою сторін - розірвання) і є таким, що не може порушувати права позивача, виходячи з положень пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування). Згідно вказаного пункту "органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого субєкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання".

Стосовно іншої частини позовних вимог щодо визнання за позивачем право постійного користування земельними ділянками площею 24,6 га та площею 3,5292 га, що знаходяться на території Баранівської сільської ради Шишацького району Полтавської області, кадастрові номери: :00:005:0050, :00:005:0051 суд відмовляє у їх задоволенні, так як вибраний спосіб захисту в суді не відповідає приписам статті 20 Господарського кодексу України та ставить під сумнів реальність виконання рішення з урахуванням діючого земельного законодавства.

Крім цього, судом не приймаються посилання позивача на перебування земельних ділянок у його постійному користуванні. Згідно статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Оскільки позивач є приватним сільськогосподарським підприємством, то його право користування земельними ділянками не підпадають під дію вказаної статті.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Повний текст рішення складено 11.08.2017 р.

Суддя Г.І.Бунякіна