Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

" 02" серпня 2017 р. Справа № 927/660/17

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро",

, вул. Незалежності, 6 А, с. Плиски, Борзнянський район, Чернігівська область, 16453

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №5-5 від 15.02.2017, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №31-25-0.6-10038/2-17 від 27.04.2017, начальник відділу правового забезпечення юридичного відділу.

У судовому засіданні на підставі ч.2 ст.85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро звернулося до господарського суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати незаконною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо прийняття з дотриманням імперативних вимог ч. 4-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі та у встановлений законом спосіб рішення (у формі наказу), за поданим Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро (ідентифікаційний код 34275671) листом-повідомленням вих. № 187 від 20.10.2016 року (з проектом додаткової угоди) про поновлення Типового договору оренди землі від 22.08.2006 року, укладеного між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро, зареєстрованого у Борзнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центр ДЗК 22.11.2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.11.2006 року за № 33;

- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вчинити дії з перегляду питання щодо поновлення Типового договору оренди землі від 22.08.2006 року, укладеного між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро, зареєстрованого у Борзнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центр ДЗК 22.11.2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.11.2006 року за № 33 та прийняття з дотриманням імперативних вимог ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі і у встановлений законом спосіб рішення (у формі наказу), за поданим Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро (ідентифікаційний код 34275671) листом-повідомленням вих. № 187 від 20.10.2016 року з проектом додаткової угоди.

Позов мотивовано тим, що після спливу строку дії укладеного між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро Типового договору оренди землі від 22.08.2006 року на звернення останнього до відповідача, у вигляді направлення листа-повідомлення вих. № 187 від 20.10.2016 про намір Товариства продовжити строк дії Типового договору оренди землі від 22.08.2006 з проектом додаткової угоди, відповідачем було направлено лист-повідомлення про прийняте рішення від 17.11.2016 вих. № 27-25-0.31-30749/2-16, а також лист-повідомлення від 23.11.2016 вих. № 27-25-0.31-31307/2-16 про заперечення у поновленні договору оренди землі, котрими позивача було повідомлено про заперечення з боку відповідача у поновленні цього договору. Оскільки наказу про відмову у поновленні типового договору оренди землі від 22.08.2006, як юридичної форми рішення органу державної влади, відповідачем не приймалось, тому останнім було допущено незаконну бездіяльність щодо неприйняття з дотриманням імперативних вимог ч. 5 ст. 33 Закону України „Про оренду землі та у встановлений законом спосіб рішення (у формі наказу). Представник позивача також зазначає, що ефективним способом відновлення порушеного права та законного інтересу ТОВ „Плиски-Агро, який виключатиме подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача та не призведе до необхідності повторного звернення позивача до суду, є, окрім іншого, зобовязання відповідача вчинити дії розгляду питання щодо поновлення спірного договору оренди землі з дотриманням імперативних вимог ч. 5 ст. 33 Закону Украйни „Про оренду землі задля прийняття відповідного рішення (у формі наказу) за поданим ТОВ „Плиски-Агро листом повідомленням. В подальшому позивач буде мати можливість оскарження відповідного рішення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Також, наведені відповідачем в листі-повідомленні про прийняте рішення від 17.11.2016 вих. № 27-25-0.31-30749/2-16 підстави, якими було мотивовано заперечення у поновленні спірного договору оренди землі, є незаконними та такими, що порушують імперативні приписи ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 5 ст. 33 Закону України „Про оренду землі, оскільки відповідачем не було ініційовано перегляд істотних умов спірного договору оренди землі. Таким чином, з огляду на фактичне ухилення відповідача від узгодження з ТОВ „Плиски-Агро" будь-яких істотних умов договору оренди землі та, зокрема, відсутність відповідної письмової пропозиції/вимоги з боку Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо зміни (у сторону збільшення) розміру орендної плати як умови поновлення спірного договору оренди землі у відповідь на лист-повідомлення ТОВ "Плиски-Агро" вих. № 187 від 20.10.2016, ТОВ "Плиски-Агро" не могло і заперечувати проти збільшення розміру орендної плати за цим договором.

Ухвалою від 14.07.2017 порушено провадження у справі № 927/660/17 та призначено розгляд справи на 27.07.2017.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 17.07.2017 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області і Приватному підприємству Десна-Експерт-М вчиняти будь-які дії, повязані з організацією та проведенням 18.07.2017 об 11.00 земельних торгів (аукціонів) та будь-яких інших земельних торгів (аукціонів) з продажу права користування (на умовах оренди тощо) земельними ділянками сільськогосподарського призначення (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) державної власності кадастровий номер 740886000:02:000:2027 (площа 93,2650 га), кадастровий номер :02:000:2028 (площа 125,5377 га), кадастровий номер :02:000:2026 (площа 152,1700), кадастровий номер :02:000:2025 (площа 180,6361 га), які розташовані на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області вчиняти будь-які дії, повязані з укладенням договорів оренди зазначених земельних ділянок та заборони територіальним органам Міністерства юстиції України, субєктам державної реєстрації прав і державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти відносно зазначених земельних ділянок будь-які дії, повязані з державною реєстрацією речових прав (права користування на умовах оренди тощо) на дане нерухоме майно, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 927/660/17.

У судовому засіданні 27.07.2017 по справі оголошено перерву до 02.08.2017 о 10 год. 00 хв.

У судове засідання зявились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представником позивача подано клопотання № б/н від 02.08.2017 у якому остання, у порядку ст. 22, 83 Господарського процесуального кодексу України, просить при прийнятті рішення у справі вийти за межі позовних вимог, якщо це буде необхідно для захисту прав та законних інтересів позивача у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, приймаючи рішення, має право: виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Представник відповідача щодо даного клопотання покладається на розсуд суду.

Зважаючи на вищенаведене, господарським судом долучено дане клопотання та при виникненні необхідності під час розгляду справи буде враховано судом

Представник позивача зазначає, що при викладені тексту позовної заяви позивачем було випадково допущено технічну описку в п. 2 прохальної частини даної заяви та помило зазначено, щодо зобовязання відповідача вчинити дії з перегляду питання щодо поновлення Типового договору оренди землі від 22.08.2006, в той час, як вірним є формулювання стосовно розгляду даного питання і виключно на дотримання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України „Про оренду землі.

Відповідач заперечує проти позову з наступних підстав.

Твердження позивача щодо бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, яка полягає у тому, що рішення було прийнято не у формі наказу, є недоцільним та не відповідає дійсності, оскільки Головним управлінням було вчинено ряд дій, зокрема розглянуто поданий ТОВ „Плиски-Агро лист-повідомлення № 187 від 20.10.2016 (з проектом додаткової угоди) та за результатами розгляду було підготовлено та відправлено лист-повідомлення про прийняте рішення № 27-25-0.31-30749/2-16 від 17.11.2016. 23.11.2016 за № 27-25-0.31-31307/2-16 було надіслано лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі. Отже, зазначені листи свідчать про вчинення Головним управлінням дій повязаних з питанням щодо поновлення спірного договору оренди землі.

У свою чергу, згідно наказу Держгеокадастру № 95 від 04.06.2015 „Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагенства під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності рішення територіальних органів про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування приймається у вигляді наказу. Відповідно до п.п. 2 п. 2.7 даного наказу у разі надання дозволу на розроблення документації із землеустрою необхідної для передачі земельної ділянки в оренду заявнику в листі можуть зазначатися також пропозиції щодо істотних та інших умов майбутнього договору оренди земельної ділянки. А тому, неприйняття рішення щодо відмови у погодженні спірного договору оренди землі у формі наказу не порушує діючого законодавства.

На питання суду, чи регламентує наказ Держгеокадастру № 95 від 04.06.2015 „Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/Держземагенства під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності порядок розгляду питань саме щодо поновлення договорів оренди землі відповідно до ч. 1-9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", представник відповідача відповіла, що прямо не регламентує. Цей наказ безпосередньо визначає порядок розгляду питань щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою чи про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування на забезпечення виконання положень ст. 123 Земельного кодексу України

На питання суду, на підставі, тоді, якого нормативного акту відповідачем приймається рішення саме у формі наказу про поновлення договорів оренди землі у наведених вище випадках, оскільки зазначений наказ такий порядок не регламентує, представник відповідача зазначила, що, в основному, на підставі п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затвердженого наказом № 308 від 17.11.2016 Державної служби з питань геодезації, картографії та кадастру.

Стосовно вимоги позивача в частині зобовязання Головного управління вчинити дії з перегляду питання щодо поновлення спірного договору оренди землі та прийняти відповідне рішення у формі наказу представник відповідача зазначає, що позивача було повідомлено про те, що Головне управління не вважає за можливе поновити спірний договір, а відтак рішення з цього питання вже прийнято.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши надані учасниками докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд, 25.04.2017 господарським судом Чернігівської області прийнято рішення по справі №927/182/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання поновленим Типового договору оренди землі від 22.08.2006 року, укладеного між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро", зареєстрованого у Борзнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 22.11.2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.11.2006 року за №33, на оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 610,87 га, у тому числі 597,65 га ріллі, 5,41 га пасовище, 2,39 га під господарськими шляхами, 5,42 га під полезахисними лісосмугами, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди до цього договору про його поновлення у відповідній редакції.

Рішення господарського суду Чернігівської області від 25.04.2017 у справі №927/182/17 набрало законної сили 16.05.2017.

Вказаним рішенням встановлено, що листом вих. № 3 від 05.06.2006 Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" звернулось до Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області з проханням про надання в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва невитребуваних паїв, земель запасу та резерву, що знаходяться на території Плисківської сільської ради.

Рішенням 2 сесії 5 скликання Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 13.06.2006 Плискіська сільська рада погодила надання в оренду ТОВ "Плиски-Агро" земельних ділянок загальною площею 610,87 га, в т.ч. рілля 597,65 га, пасовище 5,41 га, польові шляхи 2,39 га, лісосмуга 5,42 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Плисківської сільської ради.

Розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 5 липня 2006 року № 271 "Про затвердження технічної документації по оформленню права оренди на землю ТОВ "Плиски-Агро" та надання в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель невитребуваних паїв та державної власності на території Плисківської сільської ради" затверджено технічну документацію по оформленню права оренди на землю ТОВ "Плиски-Агро" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Плисківської сільської ради та надано ТОВ "Плиски-Агро" в довгострокову оренду строком на 10 років земельні ділянки загальною площею 610,87 га, в тому числі: 597,65 га ріллі, 5,41 га пасовище, 2,39 га під господарськими шляхами, 5,42 га під полезахисними лісосмугами з земель державної власності; та в оренду строком на 1 рік з правом щорічної пролонгації договору оренди земельні ділянки загальною площею 904,06 га ріллі, в тому числі: 845,32 га невитребувані земельні частки (паї), 58,74 га проектні дороги. Земельні ділянки використовувати для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

22 серпня 2006 року між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" було укладено Типовий договір оренди землі (далі-Договір).

Відповідно до п. 1 Договору Орендодавець (Борзнянська районна державна адміністрація Чернігівської області) надає, а Орендар (позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради.

За умовами п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 610,87 га, в тому числі землі сільськогосподарського призначення: 597,65 га рілля, 5,41 га пасовище, 2,39 га під господарськими шляхами, 5,42 га полезахисними лісосмугами.

Відповідно до п. 8 Договору його укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово чи іншим шляхом (збори, сходи, ЗМІ) Орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 15-16 Договору земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського використання. Цільове призначення земельної ділянки товарне сільськогосподарське виробництво.

Згідно з п. 18 Договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення. Проект відведення розробляється у випадку зміни цільового призначення та невизначеності меж земельної ділянки в натурі.

Відповідно до п. 20 Договору передача земельної ділянки Орендарю здійснюється не пізніше ніж семиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі.

Умовами п. 36 Договору передбачено, що зміна умов Договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розв'язується у судовому порядку.

Відповідно до п.37. Договору однією з підстав припинення дії договору є закінчення строку дії договору.

Згідно з п. 43 Договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстрований у Борзнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22 листопада 2006 року за №33.

Факт передачі Борзнянською районною державною адміністрацією земельної ділянки загальною площею 610,87 га на умовах оренди Товариству з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" підтверджується актом приймання-передачі, визначення та перенесення меж земельної ділянки в натурі від 22.08.2006.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" листами №№79, 80, 81, 82, 83 від 12.05.2016 зверталось до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з проханням продовжити оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності: площею 152,1700 га з кадастровим номером :02:000:2026, площею 93,2650 га з кадастровим номером :02:000:2027, площею 125,5377 га з кадастровим номером :02:000:2028, площею 30,2908 га з кадастровим номером :02:000:2119, площею 180,6361 га з кадастровим номером :02:000:2025, відповідно, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою Борзнянський район, Плисківська сільська рада за межею с. Плиски.

У листі від 20.07.2016 №28-25-0.31-20296/2-16 Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро", що оскільки договір оренди землі за №33 було зареєстровано у Державному реєстрі земель 22.11.2006, тому термін дії укладеного договору закінчиться 22.11.2016, а тому для прийняття рішення стосовно продовження терміну дії даного договору оренди землі, необхідно звернутись за місяць до спливу строку договору оренди землі, тобто у жовтні 2016 року.

Листами №№139, 140, 141, 142, 143 від 05.08.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" зверталось до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з проханням продовжити оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності: площею 152,1700 га з кадастровим номером :02:000:2026, площею 93,2650 га з кадастровим номером :02:000:2027, площею 125,5377 га з кадастровим номером :02:000:2028, площею 30,2908 га з кадастровим номером :02:000:2119, площею 180,6361 га з кадастровим номером :02:000:2025, відповідно, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою Борзнянський район, Плисківська сільська рада за межею с. Плиски.

У листі від 05.09.2016 №9-25-0.6-24040/2-16 відповідач повідомив позивачу про те, що оскільки термін дії договору оренди землі за №33 закінчується в листопаді місяці поточного року, а тому для прийняття рішення стосовно продовження терміну дії даного договору оренди землі, необхідно звернутись за місяць до спливу строку договору оренди землі, тобто у жовтні 2016 року. При цьому, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області зазначило, що вважає за можливе розглянути питання про продовження терміну дії договору оренди землі №33 в разі звернення Товариства до Головного управління у вказаний строк та у порядку, передбаченому ст.33 Закону України "Про оренду землі", і при умові встановлення орендної плати за земельні ділянки по кожному договору у розмірі вище від 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

20.10.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" направлений Головному управлінню Держгеокадастру у Чернігівській області лист-повідомлення вих. №187, в якому повідомлено про намір Товариства з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" продовжити строк дії Договору (далі Лист-повідомлення від 20.10.2016).

Даний лист-повідомлення отриманий відповідачем 20.10.2016, що підтверджується відповідною відміткою про його отримання та не заперечується відповідачем.

До вказаного листа-повідомлення позивачем був доданий проект Додаткової угоди до Договору.

Як вбачається з листа-повідомлення від 17.11.2016 №27-25-0.31-30749/2-16 (далі - Лист-повідомлення від 17.11.2016), Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило Товариству з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро", зокрема, про те, що відповідно до листа Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015 №ДС-22-28-0.013-17122/23-15 Головне управління переглядає діючі договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на предмет строку дії договору оренди менше/більше 7 (семи) років і розміру орендної плати менший 8 (восьми) відсотків. Як вбачається з наданих Позивачем матеріалів, договір оренди землі зареєстрований 22.11.2006 терміном на 10 (років), орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 46034,00 грн. за земельну ділянку площею 610,87 га.

Відповідач у цьому листі-повідомленні зазначає, що позиція Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо перегляду умов договору оренди землі від 22.11.2006 викладена в листі від 05.09.2016 №9-25-0.6-24040/2-16, у якому відповідач повідомив позивачу про те, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вважає за можливе розглянути питання про продовження терміну дії договору оренди землі №33 в разі звернення Товариства до Головного управління у строк вказаний вище та у порядку, передбаченому ст. 33 Закону України "Про оренду землі", і при умові встановлення орендної плати за земельні ділянки по кожному договору у розмірі вище від 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Проте, згідно з поданим позивачем проектом додаткової угоди (лист ТОВ "Плиски-Агро" №187 від 20.10.2016), Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" всі інші умови договору оренди землі, крім поновлення на 10 років та заміни сторони, залишило без змін, знаючи про волевиявлення Головного управління, про що було вказано у листі-повідомленні №27-25-0.31-30749/2-16.

Також згідно поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" заяв №№28-12498, 12499, 12500, 12501, 12502/0/1-16 від 08.08.2016, листа Головного управління від 05.09.2016 №9-25-0.6-24040/2-16, а також витягів з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016, №НВ-016, №НВ-016, №НВ-016, №НВ-016 такої земельної ділянки площею 610,87 га не існує, а існують окремо сформовані земельні ділянки площею 180,6361га (кадастровий номер :02:000:2025), 30,2908 га (кадастровий номер :02:000:2119), 125,5377 га (кадастровий номер :02:000:2028), 152,1700га (кадастровий номер :02:000:2026), 93,2650 га (кадастровий номер :02:000:2027) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, що також унеможливило прийняти позитивне рішення про поновлення договору оренди землі та укладення з Позивачем додаткової угоди до договору оренди землі на площу 610,87 га, оскільки згідно проекту додаткової угоди всі інші умови договору оренди землі, крім поновлення на 10 років та заміни сторони, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" залишає без змін.

Листом-повідомленням про заперечення у поновленні договору оренди землі від 23.11.2016 №27-25-0.31-301307/2-16 (далі - Лист-повідомлення від 23.11.2016) Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомило Товариству з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" про заперечення у поновленні договору оренди землі від 22.11.2006 №33.

Також зазначено, що Листом-повідомленням від 17.11.2016 Головне управління повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" про те, що не вважає за можливе поновити договір оренди землі від 22.11.2006 №33, а також про те, що термін дії Договору закінчився 22.11.2016.

У листі від 01 грудня 2016 року вих.№225 у відповідь на вищевказані листи-повідомлення Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 17.11.2016 та від 23.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" зазначає, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як Орендодавець, не узгоджувало з ТОВ "Плиски-Агро", як Орендарем, будь-які істотні умови договору оренди землі та, зокрема, не пропонувало збільшити розмір орендної плати за Типовим договором договору оренди землі від 22.08.2006, і не доводило до відома інформацію про конкретний розмір орендної плати (у відсотках від нормативної грошової оцінки землі), встановлення якого є умовою поновлення (продовження терміну дії) Типового договору оренди землі від 22.08.2006, з огляду на що Товариство не могло заперечувати проти збільшення орендної плати за Типовим договором договору оренди землі від 22.08.2006.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" не погоджується з висновками Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про недосягнення між ним та ТОВ "Плиски-Агро" домовленості щодо розміру орендної плати за Типовим договором договору оренди землі від 22.08.2006, викладені в листі-повідомленні про прийняте рішення від 17.11.2016 №27-25-0.31-30749/2-16, і як наслідок - припинення переважного права ТОВ "Плиски-Агро" на укладення вказаного договору на новий строк.

При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" звертається до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, як Орендодавця, з проханням повідомити Товариству, як Орендареві, конкретний розмір орендної плати (у відсотках від нормативної грошової оцінки землі), встановлення якого є умовою поновлення (продовження терміну дії) Договору.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" зазначає, що згідно з ч.10 Закону України "Про оренду землі" у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди, тому вважає, що зміна меж земельної ділянки не тягне за собою неможливість поновлення договору оренди землі на новий строк.

Листом від 30.12.2016 за №28-25-0.6-35245/2-16 відповідач відмовив позивачу в поновленні зазначеного Договору оренди, при цьому, зокрема, зазначивши, що в своєму листі від 05.09.2016 Головне управління вказувало про необхідність встановлення орендної плати в розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки і дана позиція Управління була його фактичним волевиявленням щодо поновлення Договору оренди від 22.11.2006.

З урахування викладеного, Позивач звернувся до суду з позовом про визнання зазначеного Договору оренди продовженим на той самий строк на тих самих умовах та визнання укладеною додаткової угоди про його продовження.

Рішенням господарського суду Чернігівської області у справі №927/182/17 встановлено порушення Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області вимог ч. 4, 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" при розгляді спірного питання, а відтак, незаконність та необґрунтованість відмови позивачу у поновленні Договору оренди саме з підстави неузгодження позивачем такої істотної умови договору оренди, як розмір орендної плати. При цьому, судом у позові було відмовлено через недотримання позивачем вимог ч. 10 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", ст. 123 Земельного кодексу України.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави, за яких учасники судового процесу звільняються від обовязку доказування. Зокрема, відповідно до частини 3 вищеназваної статті обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п.2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.10.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції не потребують доказування преюдиційні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони.

Враховуючи те, що у справі №927/182/17 та у даній справі беруть участь ті самі особи, факти, які встановлені рішенням господарського суду Чернігівської області у справі №927/182/17 та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.

Таким чином, оскільки судом вже було встановлено факт звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з повідомленнями про намір поновити строк дії Договору оренди не у встановленому порядку, визначеному положеннями ч. 10 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та ст. 123 Земельного кодексу України, та порушення відповідачем порядку такого поновлення, передбаченого ч. 4-5 зазначеної ст. 33 Закону України „Про оренду землі, у розрізі, що стосується саме підстав відмови, а не її форми, не підлягають доведенню в межах даної справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, приписами ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до приписів ст. 1, 41, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно приписів п. 1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011 № 6 „Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов'язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

У вирішенні питання про те, чи мають земельні відносини приватноправовий характер, слід враховувати таке.

Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 148 Господарського кодексу України (далі - ГК України), земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Спір, що виник внаслідок порушення права суб'єкта господарської діяльності на земельну ділянку, в тому числі органами державної влади та місцевого самоврядування, є спором про право цивільне і підлягає розгляду за правилами ГПК.

Зокрема, відповідно до статті 20 ГК України, статей 16, 393 ЦК України визнання судом незаконним і скасування акта органів державної влади, влади Автономної Республіки Крим або місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, належить до способів захисту права власності. Предметом спору є захист права власності особи, а не публічно-правових інтересів держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади.

Предметом позову у даній справі є оскарження бездіяльності органу державної влади та зобовязання останнього вчинити певні дії (здійснити виконання обов'язку в натурі) при розгляді питання щодо поновлення договору оренди землі у порядку, встановленому Законом України Про оренду землі, а отже даний спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду у господарському суді.

Статтею 13 Конституцію України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Зі змісту частини першої статті 124 Земельного кодексу України вбачається, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди (п.2 ч.1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ст. 31 Закону України "Про оренду землі" останній припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст. 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов'язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Відповідно до ч.1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

За юридично формою вираження правові акти державного органу поділяються на:

- укази,

- постанови,

- розпорядження,

- накази,

- інструкції,

- правила,

- положення.

Статтею 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до пп.3.14 п.3 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 19.10.2009 №26-рп/2009 (справа про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо виборів Президента) «основною формою реалізації завдань та функцій органів виконавчої влади є видання ними правових актів управління. Правові акти управління характеризуються рядом ознак, однією з яких є вимоги щодо належного оформлення таких актів, за якими акт управління є письмовим документом певного виду, підготовленим за правилами юридичної техніки та виданим з дотриманням нормативно встановленої процедури». Правові акти управління характеризуються рядом ознак‚ однією з яких є належне оформлення таких актів‚ яке означає‚ що акт управління є письмовим документом певного виду‚ підготовленим за правилами юридичної техніки та виданим з дотриманням нормативно встановленої процедури.

Згідно розяснень Президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/35 від 26.01.2000 „Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані.

Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі - акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

При цьому, відповідачем визнається правова природа відмови у поновленні договору оренди землі саме як акту індивідуальної дії.

Таким чином, суд доходить висновку, що рішення органу державної влади, яким вирішується питання про надання в оренду земельної ділянки (надання або відмова у надання), є правовим актом індивідуальної дії, що породжує цивільні права і обов'язки у суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані, який має бути викладений у юридичній формі, встановленій Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного суду України, викладеному у Постанові Судової палати у господарських справах Верховного суду України від 05.04.2005, відповідно до якого, акт державного чи іншого органу повинен бути прийнятим в межах компетенції відповідного органу, не порушувати інтереси держави, прав та інтересів фізичних чи юридичних осіб, відповідати вимогам діючого законодавства і бути прийнятим у формі та в порядку, визначеному законом.

Як вбачається з п. 8 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, затвердженого наказом № 308 від 17.11.2016 Державної служби з питань геодезації, картографії та кадастру, Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Тобто, даним Положенням передбачено, що юридичною формою рішень такого органу, а саме офіційним письмовим документом, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, а отже актом ненормативного характеру (актом індивідуальної дії) є накази.

Аналогічні висновки також викладені у постановах Вищого господарського суду України у справах № 912/1854/16, 912/1857/16.

Додатково, щодо доводів відповідача про тотожність понять «лист-повідомлення» і «рішення» при застосуванні положень ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», суд зазначає наступне.

По-перше, сам законодавець у цій статті окремо зазначає про дії з направлення листа-повідомлення і окремо про наявність прийнятого рішення, розмежовуючи таким чином ці поняття. У законі прямо встановлено, що листом повідомляється саме про прийняте орендодавцем рішення про відмову, а не лише про відмову.

По-друге, ці дві події починають існувати у різний проміжок часу. Оскільки у листі-повідомленні зазначається про прийня(те) рішення, а не, наприклад, про його лише прийня(ття), то таке рішення має вже існувати до складення самого листа-повідомлення, а відтак, не може бути одним і тим же документом.

По-третє, виходячи із тлумачення самих термінів, вони мають різне змістовне значення.

Так, згідно Академічного тлумачного словника української мови (1970 1980) слова «лист», «повідомлення», «рішення» мають такі значення (з урахуванням предметних особливостей) :

Лист - писаний текст, призначений для повідомлення про що-небудь, для спілкування з кимось на відстані, а також відповідна поштова кореспонденція.

Повідомлення 1) дія за значенням повідомити, повідомляти і повідомлятися; 2) те, що доводиться до чийого-небудь відома, сповіщається комусь; письмова чи усна інформація; 3) папір, документ, у якому про щось повідомляється, сповіщається.

Рішення 1) розм. Дія за значенням рішати, рішити // Результат цієї дії; 2) вирок суду, постанова, розпорядження якої-небудь організації, зборів і т. ін.

Системний аналіз цих визначень дає підстави вважати, що у таких відносинах лист-повідомлення - це лише передача у паперовій формі певної письмової інформації про наявність та зміст прийнятого рішення, а рішення акт державного органу ненормативного характеру (індивідуальний акт), наприклад, у виді наказу, прийнятий (складений) за результатом вирішення певного питання, у тому числі про відмову у наданні майнового блага.

Як вже зазначалось судом, така відмова по своїй суті також є актом індивідуальної дії, що визнає і сам відповідач.

Одночасно, результат вирішення питання організаційно-розпорядчого характеру має бути викладеним у конкретній категоричній формі - погодити, надати, затвердити, прийняти, відмовити тощо.

Натомість, у Листі-повідомлення від 17.11.2016 зазначається лише, що «не вбачається можливості».

Таке трактування є скоріш субєктивною думкою особи або певним зробленим висновком про прийнятність (неприйнятність) чого-небудь, а також лише вказує на наявність заперечень, але аж ніяк не конкретним та прямо визначеним рішенням державного органу, хоча на підставі яких (висновку, думки тощо) і приймається відповідне рішення.

За таких обставин суд вважає неправомірним при застосуванні положень ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» ототожнення відповідачем понять «лист-повідомлення» та «рішення».

Зважаючи на наведене, Лист-повідомлення від 17.11.2016 Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про прийняте рішення у якому останній повідомляє, що не вважає за можливе поновити спірний договір оренди, безпосередньо рішенням такого органу не являється, а є лише формою повідомлення про результат прийнятого рішення.

У Листі-повідомленні від 23.11.2016, котрим позивача було повідомлено про заперечення з боку відповідача у поновленні спірного договору оренди, лише повідомляється про наявність заперечень і жодним чином не йде мови про певне прийняте рішення, як це зобовязується частиною 5 статті 33 цього Закону.

Посилання позивача на те, що Наказом Держгеокадастру № 95 від 04.06.2015 „Про деякі питання взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру/ Держземагенства під час розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності встановлено видання наказів лише при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою чи про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність або користування, судом відхиляються, адже даним наказом регулюється порядок надання в оренду земельних ділянок саме на забезпечення виконання положень ст. 123 Земельного кодексу України, а не порядок поновлення договорів оренди, що регламентується ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і які, у свою чергу, мають певні відмінності у своїй реалізації.

Одночасно, судом не беруться до уваги доводи позивача щодо неправомірності підстав, на яких було мотивовано відмову у поновленні договору оренди землі, оскільки це питання не стосується предмету цього позову і було предметом спору у справі №927/182/17.

Відповідно до положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

При цьому відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Право на справедливий розгляд в суді, ґарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися у світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує, між іншим, верховенство права як частину спільної спадщини Договірних Сторін. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип правової певності, який вимагає, крім іншого, щоб у випадках, коли суди винесли остаточне рішення з якогось питання, їхнє рішення не підлягало сумніву (справа "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Таким чином, суд вважає неправомірним перегляд відповідачем питання щодо поновлення спірного договору оренди землі, як це зазначалось у початковій редакції прохальної частини позовної заяви, а відтак приймає до уваги та вважає обґрунтованою позицію позивача щодо виправлення описки у зазначеній редакції, з вирішенням спору щодо розгляду спірного питання (поновлення договору оренди) і виключно на дотримання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення „законів.

В своїй постановах від 05.07.017 у справі № 91/3285/14 та від 12.10.2016 у справі №924/1025/14 Верховний Суд України виходив з такого: „Так, предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ y справах „Спорронr і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, „Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, „Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, „Колишній король Греції та інші проти Греції від 23 листопада 2000 року, „Булвес Ад проти Болгарії ' від 22 січня 2009 року, „Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року. „East/West А11iaпce Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Так само, має бути чіткими та передбачуваними дії державного органу при застосуванні такого нормативно-правового акту, у тому числі з прийняття ненормативного індивідуального акта.

За наведених обставин суд доходить висновку про неправомірність бездіяльності відповідача, що виразилась у невинесені рішення акту індивідуальної дії у формі наказу, а відтак і порушення права та інтересів позивача у отриманні належного рішення, прийнятого відповідно до закону.

Одночасно, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання незаконною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в частині прийняття з дотриманням імперативних вимог саме ч. 4 ст. 33 Закону України Про оренду землі та у встановлений законом спосіб рішення (у формі наказу), оскільки частина четверта цієї статті жодним чином не регламентує порядок та спосіб розгляду питання поновлення договору оренди землі і винесення відповідного рішення. Норми цієї частини по свої суті визначають лише можливість змін умов такого договору та юридичні наслідки вже прийнятого орендодавцем рішення.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Приписами ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями даної статті, які узгоджуються зі ст. 20 Господарського кодексу України, встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути: визнання незаконною бездіяльності органу державної влади, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконним (недійсним) акту органу державної влади.

У справі „Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини наголосив на важливості принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є власна недбалість. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу.

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного урядування може не лише покладати на державні органи обовязок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й вимагати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власнику.

З вищенаведеного вбачається, що ефективним способом відновлення порушеного права та законного інтересу ТОВ „Плиски-Агро, який виключатиме подальшу протиправну бездіяльність відповідача та не призведе до необхідності повторного звернення позивача до суду, є зобовязання відповідача вчинити дії розгляду питання щодо поновлення договору оренди землі у встановлених ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» порядку та спосіб, тобто, прийняття відповідного рішення у формі наказу, і що, у свою чергу, сприятиме виправленню «помилки» державного органу, встановленню належної правової визначеності між сторонами та встановленню можливості (за необхідності) реалізації права позивача на оскарження такого акту державного органу відповідно до положень ст. 16, 21 Цивільного та ст. 20 Господарського кодексів України.

За приписами ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32-34 та 36 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України).

Одночасно суд зазначає, що Вищий господарський суд України у своїй постанові від 25.05.5017 по справі № 904/8337/16 відзначив, що правильність і точність юридичного формулювання не може завадити суду розглянути спір та реалізувати право позивача (передбачене ст. 55. 124 Конституції України та п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України згідно Закону України від 17.07.1997 № 457/97-ВР) на судовий розгляд.

За наявних обставин у їх сукупності суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Інші доводи сторін судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 22, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати незаконною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області щодо прийняття з дотриманням імперативних вимог ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі та у встановлений законом спосіб рішення (у формі наказу), за поданим Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро (ідентифікаційний код 34275671) листом-повідомленням вих. № 187 від 20.10.2016 (з проектом додаткової угоди) про поновлення Типового договору оренди землі від 22.08.2006, укладеного між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро, зареєстрованого у Борзнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центр ДЗК 22.11.2006, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.11.2006 за № 33.

3. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області вчинити дії з розгляду питання та прийняття рішення у встановлений законом спосіб (у формі наказу) за поданим Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро (ідентифікаційний код 34275671) листом-повідомленням вих. № 187 від 20.10.2016 з проектом додаткової угоди щодо поновлення Типового договору оренди землі від 22.08.2006, укладеного між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Плиски-Агро, зареєстрованого у Борзнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії ДП Центр ДЗК 22.11.2006, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 22.11.2006 за № 33 року у порядку, у встановленому ч. 5 ст. 33 Закону України „Про оренду землі.

4. У решті позову відмовити.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (, проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плиски-Агро" (, вул. Незалежності, 6 А, с. Плиски, Борзнянський район, Чернігівська область, 16453) 3200,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.08.2017.

Суддя В.В. Шморгун