КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. Справа№ 910/3836/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 08.08.2017 року

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року

по справі №910/3836/16 (суддя - Морозов С.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю «Автодрайв Плюс»

2. товариства з обмеженою відповідальністю «Автостимул Плюс»

3. товариства з обмеженою відповідальністю «Легалплейс»

4. товариства з обмеженою відповідальністю «Укрбізнес ЛТД»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс»

про стягнення 24 336 631,45 доларів США та 4 572 738,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року у справі №910/3836/16 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс», розгляд справи відкладено. Між тим, в описовій частині вказаної ухвали відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Кредо Солюшнс» про заміну сторони (позивача) на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс».

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2017 по справі №910/3836/16, скасувати пункт 1 оскаржуваної ухвали, прийняти постанову, якою задовольнити заяву про заміну сторони (позивача) у справі №910/3836/16, а саме: публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» на його процесуального правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.07.2017 відновлено публічному акціонерному товариству «Альфа-Банк» пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року у справі №910/3836/16 та призначено справу до розгляду у складі колегії суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Тарасенко К.В., Іоннікова І.А.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 01.08.2017 року представник скаржника та у судових засіданнях 01.08.2017 року та 08.08.2017 року представник ПАТ «Альфа-Банк» надали суду свої пояснення по справі в яких, підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі та просили суд апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року по справі № 910/3836/16 скасувати та здійснити заміну позивача на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс», матеріали справи направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

При цьому, представник ТОВ «Кредо Солюшнс» у судове засідання суду апеляційної інстанції 01.08.2017 року не з'явились про день та час розгляду справи, скаржник був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення поштового відправлення та розписка представника про відкладення розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Представник ТОВ «Укрбізнес ЛТД» у судовому засіданні 08.08.2017 року також надав суду апеляційної інстанції свої пояснення, в яких підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та здійснити заміну позивача (ПАТ «Альфа-Банк») на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс».

Представники ТОВ «Автодрайв Плюс», ТОВ «Автостимул Плюс» та ТОВ «Легалплейс» у судові засідання не з'явились про день та час розгляду справи, відповідачі були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи міститься повідомлення поштових відправлень.

Заслухавши пояснення представників сторін, що з'явились у судове засідання, з урахуванням ст. 75 ГПК України судова колегія апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не з'явилися у судове засідання та за наявними в ній матеріалами, оскільки сторони про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, участь представників, що не з'явились, у судовому засіданні 08.08.2017 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про витребування додаткових доказів по справі не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

Застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Згідно з нормами статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

По-перше, щодо оскарження ухвали суду першої інстанції від 20.06.2017 року про відмову у заміні сторони (позивача) та залучення її третьою особою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.106 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), встановлено виключний перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, відсутність у зазначеному переліку оскаржуваної ухвали суду, не перешкоджає подання на неї апеляційної та касаційної скарги, що повністю узгоджується з висновком Вищого господарського суду України, що грунтується на правовій позиції викладеній в рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012 у справі 1- 12/2012.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що Конституційний Суд України, проаналізувавши зміст ст.ст. 106, 111-13 ГПК України, вважає, що вони не містять заборони стосовно апеляційного та касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду. Відсутність у частині першій статті 106 ГПК України норми щодо оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони та/або залучення третьої особи не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної чи касаційної скарги на такі ухвали.

Ця відмова розглядалася б як порушення конституційного права на судовий захист, яке за ст. 64 Конституції України не може бути обмежене. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Конституційного Суду України, за якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене (пункти 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25.12.1997 р. № 9-зп).

Крім того, Вищий господарський суд України зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу на те, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить пряму заборону на таке оскарження (рішення: від 27.01.2010 № 3-рп/2010 (абзац другий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); від 28.04.2010 № 12-рп/2010 (абзац другий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини); від 08.07.2010 № 18-рп/2010 (абзац четвертий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини); від 02.11.2011 № 13-рп/2011 (абзац третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини); від 25.04.2012 № 11-рп/2012 (абзаци третій, четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); від 29.08.2012 № 16-рп/2012 (абзац четвертий підпункту 5.1 пункту 5 мотивувальної частини); від 22.04.2014 № 4-рп/2014 (абзац четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Таким чином, враховуючи те, що ні ст. 106 ГПК України, ні ст. 25 ГПК України не містить прямої заборони на оскарження ухвали про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони та/або залучення третьої особи, така ухвала може бути переглянута судом апеляційної інстанції, як окремо, так і під час оскарження рішення по суті.

По-друге, судова колегія апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що місцевий господарський суд, відмовляючи ТОВ «Кредо Солюшнс» у задоволенні заяви про заміну позивача на його правонаступника, помилково не зазначив у резолютивній частині своєї ухвали про вказану дію та обмежився лише тим, що зазначив про це в описовій частині своєї ухвали.

У відповідності до ч. 3 ст. 25 ГПК України про заміну або відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

По-третє, судова колегія апеляційного господарського суду не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ТОВ «Кредо Солюшнс» про заміну сторони (позивача) на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс» та залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача лише на підставі того, що заявником було подано до суду редакцію додаткової угоди № 1 до договору факторингу № 04/17-Ф від 23.02.2017 року без реквізитів та підпису сторін.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд мав би витребувати для огляду оригінали, як основного договору факторингу № 04/17-Ф від 23.02.2017 року, так і всі додатки до нього, включаючи акт прийому-передачі документів та платіжні доручення на виконання умов вказаного договору. При цьому, як зазначає скаржник, що підтвердив позивач, останній просив суд першої інстанції надати час для перевірки у фінансовому відділі ПАТ «Альфа-Банк» отримання позивачем від ТОВ «Кредо Солюшнс» грошових коштів передбачених умовами договору факторингу № 04/17-Ф від 23.02.2017 року.

Однак, місцевим господарським судом такі дії вчинені не були у зв'язку з чим судом було помилково відмовлено у задоволенні заяви про заміну сторони (позивача) на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс» та залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з ТОВ «Автодрайв Плюс» та ТОВ «Автостимул Плюс», ТОВ «Легалплейс», ТОВ «Укрбізнес ЛТД», як солідарних боржників ТОВ «Автодрайв Плюс» суми в розмірі 24 336 631,45 доларів США та 4 572 738,14 грн.

Як зазначає позивач, даний спір виник у зв'язку з тим, що ТОВ «Автодрайв Плюс» не виконав взятих на себе зобов'язань та допустив виникнення заборгованості щодо сплати кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №127-В/14 від 08.10.2014р., яка станом на 18.02.2016р. складає 24 336 631,45 доларів СІЛА та 4 572 738,14 грн.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 23.02.2017р. було укладено Договір факторингу №04/17-Ф між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредо Солюшнс» у відповідності до умов якого позивач відступив фактору - ТОВ «Кредо Солюшнс» свої права грошової вимоги до боржника за договором про відкриття кредитної лінії № 127-В/14 від 08.10.2014р., укладеного між позивачем та відповідачем-1.

Тобто, за умовами договору ТОВ «Кредо Солюшнс» є новим кредитором за вказаним договором.

Згідно умов п. 2.3 договору факторингу, права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день отримання клієнтом в повному обсязі грошових коштів, передбачених п. 3.2 договору.

Згідно п. 3.2 додаткової угоди № 1 до договору факторингу № 04/17-Ф від 23.02.2017р., договір викладено в новій редакції, а саме, фактор зобов'язувався передати в розпорядження клієнту грошові кошти в розмірі 11 948 981,41 грн., що еквівалентно 443 000,00 дол. США шляхом перерахування в термін до 01.04.2017р.

У відповідності до акту приймання-передачі від 23.02.2017 року ПАТ «Альфа-Банк» передало, а ТОВ «Кредо Солюшнс» прийняло копії документів, визначених в п. 1.3 додатку №1 до договору та в п. 4.4.1 цього договору. Крім того, за платіжним дорученням № 1 від 23.02.2017 року та № 2 від 21.03.2017 року ТОВ «Кредо Солюшнс» перерахувало на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1 834 155,16 грн. та 10 114 826, 25 грн. відповідно.

Згідно статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, і внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно зі ст. 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Таким чином враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом помилково та необґрунтовано було відмовлено у задоволенні клопотання заяви ТОВ «Кредо Солюшнс» про заміну сторони (позивача) на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс» та залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права чи процесуального права, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

На переконання колегії суддів, ухвалу суду першої інстанції 20.06.2017 року про відмову у в задоволенні заяви ТОВ «Кредо Солюшнс» про заміну сторони (позивача) на його правонаступника - ТОВ «Кредо Солюшнс» та залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача слід скасувати та здійснити у справі № 910/3836/16 заміну позивача - публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс».

Відповідно до п. 4.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106, ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року по справі № 910/3836/16 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року по справі № 910/3836/16 скасувати.

3. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс» про заміну позивача - публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на його правонаступника - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс» задовольнити.

4. Здійснити у справі № 910/3836/16 заміну позивача - публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на товариство з обмеженою відповідальністю «Кредо Солюшнс».

5. Матеріали оскарження ухвали господарського суду міста Києва від 20.06.2017 року по справі № 910/3836/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова