ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.08.2017 Справа № 905/1447/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Конько В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕКТОРАТ УКРАЇНА" м. Одеса

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ", м. Добропілля, Донецька область

про: стягнення заборгованості 133524,25 грн., інфляційних нарахувань 118454,09 грн., 3% річних 13923,86 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 01.07.2017р.;

від відповідача: не зявився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 15.08.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕКТОРАТ УКРАЇНА" м. Одеса звернулось із позовом до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ", м. Добропілля, Донецька область про стягнення заборгованості 133524,25 грн., інфляційних нарахувань 118454,09 грн., 3% річних 13923,86 грн.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Ухвалою суду від 27.06.2017р. порушено провадження по справі.

Ухвалою від 26.07.2017р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 12.09.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р. з оплати наданих послуг, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість та виникли підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись на ст.ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 13, 15, 54-57 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав наступні документи: договір про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р. з додатками; акти приймання-передачі виконаних робіт: №14-1426/302 від 29.07.2014р., №15-0485/301 від 27.03.2015р., №15-1161/302 від 24.06.2015р., №15-0796/302 від 15.05.2015р., №15-0900/301 від 22.05.2015р.; рахунки: №14-1426/302 від 29.07.2014р., №15-0485/301 від 27.03.2015р., №15-1161/302 від 24.06.2015р., №15-0796/302 від 15.05.2015р., №15-0900/301 від 22.05.2015р.; акт звірки взаємних розрахунків станом на 23.05.2017р.; банківські виписки; витяг з ЄДРПОУ стосовно позивача.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: лист від 04.07.2017р. про відсутність у провадженні господарського суду або іншого суду чи органу, який у межах своєї компетенції вирішує господарський спір, справи зі спору між сторонами цієї справи, про цей предмет і з тих підстав; витяги з ЄДРПОУ; правоустановчі документи; додаткові пояснення від 24.07.2017р.; акт звірки взаємних розрахунків, складений станом на 14.07.2017р.; накази №02/14 від 01.01.2014р., №07/15 від 10.02.2015р.; квитанції про подачу податкової звітності; додаткові пояснення від 15.08.2017р. з додатками; заперечення проти клопотання про зупинення провадження у справі.

24.07.2017р. через канцелярію суду надійшло клопотання від 19.07.2017р. про зупинення провадження у справі з додатками. В обґрунтування наданого клопотання відповідач посилався на ст. 607 Цивільного кодексу України та зазначив, що звертаючись з даним позовом до суду, позивач не врахував зміну обставин, зокрема, проведення антитерористичної операції, які тягнуть неможливість виконання зобовязання за договором, внаслідок чого Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою про визнання зобовязань за п. 8.1. договору №1224ММ від 31.03.2014р. та п. 17 Додаткової угоди №1 до договору від 31.03.2014р. такими, що припинились у звязку з неможливістю його виконання через обставини, за які жодна зі сторін не відповідає. У звязку з викладеним, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Одеської області можуть бути встановлені обставини, що впливають чи можуть вплинути на провадження у справі №905/1447/17, просив зупинити провадження по даній справі до розгляду господарським судом Одеської області позовної заяви про визнання такими, що припинилися зобовязання за п. 8.1. договору №1224ММ від 31.03.2014р. та п. 17 Додаткової угоди №1 до договору від 31.03.2014р.

08.08.2017р. від відповідача надійшли доповнення від 07.08.2017р. до клопотання про зупинення провадження у справі з додатками.

Представник позивача в судове засідання 15.08.2017р. зявився, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 15.08.2017р. не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою, наявною в матеріалах справи.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а окремі ненадані відповідачем документи та його неявка у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33, 77 Господарського процесуального кодексу України, не вливають на таку кваліфікацію та не є підставою для відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014р. між відповідачем (замовник) та позивачем (виконавець) укладений договір про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р., згідно п.п. 2.1. якого виконавець зобовязався за замовленням замовника надати послуги по здійсненню вхідного контролю якості ТМЦ, що закупаються замовником для ведення господарської діяльності (далі інспекційні послуги), а замовник прийняти та оплатити надані виконавцем інспекційні послуги в порядку та строки, погоджені сторонами в даному договорі.

Відповідно до п. 6.1. договору виконавець надає замовнику інспекційні послуги на підставі завдань замовника.

По виконанню виконавцем своїх обовязків сторони підписують акт приймання передачі виконаних робіт, який є підтвердженням виконаних робіт та передається на розгляд замовнику разом з рахунком та податковою накладною до 1-го числа місяця, що слідує за звітним (п. 6.7. договору).

За умовами п.п 4.2., 8.1. замовник зобовязаний оплатити послуги виконавця з проведення інспекції вантажів на підставі виставленого рахунку. Рахунки за проведені інспекції повинні бути оплачені замовником протягом 90 календарних днів з моменту їх виставлення.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч.1, п.п. 7.1., 7.2 ч. 2 договору, він набирає чинності з 01.04.2014р. та діє до 31.12.2014р. Період дії договору буде продовжуватись далі на кожний рік, за виключенням випадку, коли одна з сторін припинить дію даного договору шляхом повідомлення іншої сторони не менш ніж за 15 днів до спливу строку дії договору. Відносно платежів даний договір продовжує діяти до повного завершення взаєморозрахунків.

На виконання умов договору про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р., за замовленнями №29-152 від 18.07.2014р., №29-154 від 22.07.2014р. виконавець надав послуги замовнику на загальну суму 206983,99грн.

Дані послуги були прийняті відповідачем, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт: №14-1426/302 від 29.07.2014р., №15-0485/301 від 27.03.2015р., №15-1161/302 від 24.06.2015р., №15-0796/302 від 15.05.2015р., №15-0900/301 від 22.05.2015р.

Відповідач своє зобовязання з оплати вартості наданих послуг належним чином не виконав, у звязку з чим позивач звернувся до господарського суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного позову полягає у примусовому спонуканні відповідача до виконання грошових зобов'язань за договором про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного договору про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачений обовязок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановленими в договорі.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір про надання інспекційних послуг №1224ММ від 31.03.2014р. є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов'язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено судом, сторони визначили порядок оплати, за яким замовник зобов'язався сплатити суму за послуги, а саме протягом 90 календарних днів з моменту виставлення рахунків за проведені інспекції.

Таким чином, наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що із отриманням відповідачем послуг за актами приймання-передачі виконаних робіт: №14-1426/302 від 29.07.2014р., №15-0485/301 від 27.03.2015р., №15-1161/302 від 24.06.2015р., №15-0796/302 від 15.05.2015р., №15-0900/301 від 22.05.2015р., у нього виникло зобов'язання з їх оплати в сумі 206983,99грн.

Приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що позивачем були надані послуги відповідачу на загальну суму 206983,99грн.

Відповідач здійснив часткову оплату за рахунком №14-1426/302 від 29.07.2014р. у розмірі 73459,74грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками, наявними в матеріалах справи. Решта боргу в сумі 133524,25грн. залишилась несплаченою.

Таке неналежне виконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1 ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання має на вимогу кредитора сплатити заборгованість.

Таким чином, відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від виконання обов'язків з оплати наданих послуг, оскільки зі змісту наявних документів вбачається, що вони були отримані та прийняті останнім.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано, доказів сплати заборгованості в сумі 133524,25грн. не надано.

З урахуванням наведених вище висновків суду та положень діючого законодавства, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 133524,25грн.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних 13923,86 грн., інфляційні нарахування в розмірі 118454,09 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд враховує, що в договорі сторони встановили строки та порядок оплати за надані послуги, а саме: протягом 90 календарних днів з моменту виставлення рахунків за проведені інспекції.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, правові підстави, період та порядок їх нарахування, суд дійшов висновку про часткове задоволення цих вимог в сумах 13859,62грн. та 114775,14грн. відповідно.

Часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних обумовлено тим, що позивачем при їх розрахунку було допущено арифметичні помилки, а також невірно визначено періоди нарахування 3% річних за рахунком №14-1426/302 від 29.07.2014р., оскільки відповідно до п. 1.9 Постанови ВГСУ №14 від 17.12.2013р. день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних нарахувань, обумовлено тим, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 N 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Розглянувши подане відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом Одеської області справи про визнання зобовязань за п. 8.1. договору №1224ММ від 31.03.2014р. та п. 17 Додаткової угоди №1 до договору від 31.03.2014р. такими, що припинились, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке:

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження по справі. Зупинення провадження по справі з інших підстав є неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у даній справі.

Як розяснено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 42,43 Господарського процесуального кодексу України, ст.33 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд зазначає, що ГК України не містить статті 607, на яку відповідач посилався у клопотанні. За приписом ст.607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. При цьому неможливість виконання і невиконання зобовязання не є тотожними поняттями. Так, у звязку з неможливістю виконання, зустрічні зобовязання обох сторін договору припиняються на майбутнє з моменту настання обставини, за яку жодна із сторін не відповідає; обовязок же виконати прострочене зустрічне зобовязання, вже виконане зі свого боку іншою стороною, не може бути припинений через неможливість виконання. Отже, приписи ст.607 ЦК України не підлягають застосовуванню до правовідносин сторін у даній справі.

У звязку з викладеним, суд дійшов до висновку про можливість розгляду даної справи по суті.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 202, 253, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕКТОРАТ УКРАЇНА", м. Одеса до Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ", м. Добропілля, Донецька область про стягнення заборгованості 133524,25 грн., інфляційних нарахувань 118454,09 грн., 3% річних 13923,86 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ОСОБА_1 КОМСОМОЛЕЦЬ ДОНБАСУ" (85000, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, будинок 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕКТОРАТ УКРАЇНА" (85044, м. одеса, провулок Удільний, будинок 1, заборгованість у розмірі 133524,25 грн., 3% річних у розмірі 13859,62грн., інфляційні втрати у розмірі 114775,14грн., а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 3932,39грн. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 64,24грн., інфляційних втрат в розмірі 3678,95грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 15.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2017р.

Суддя Я.О. Левшина