КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа№ 910/140/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р.

у справі № 910/140/17 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

про стягнення 213 311,39 грн.

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства

«Холдингова компанія «Київміськбуд»

до Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача за первісним позовом та за зустрічним позовом

в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

про визнання зобов'язання припиненим

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. первісний позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» 196 276,45 грн. боргу, 6 622,74 грн. пені, 7 287,53 грн. 3% річних та 3 124,67 грн. інфляційних втрат та 3 199,67 грн. витрати по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. по справі №910/140/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог КП «Київжитлоспецексплуатація» відмовити, а вимоги зустрічного позову задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» прийнято до провадження.

Розпорядженням №09-53/2040/17 від 31.05.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/140/17 у зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 31.05.2017р., в зв'язку з перебуванням судді Тищенко О.В., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Отрюх Б.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Розпорядженням №09-53/2902/17 від 31.07.2017р. призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/140/17 у зв'язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу суддів від 31.07.2017р., в зв'язку з перебуванням судді Яковлєва М.Л., який не є головуючим суддею по справі, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів, головуючий суддя Чорна Л.В. судді: Отрюх Б.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» прийнято до провадження у визначеному складі суду.

Публічне акціонерне товариство «Київенерго» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9. цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутності представників третьої особи, яка належним чином повідомлена.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

29.12.2006р. між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (власник) та акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд» (користувач) було укладено договір № 06/12К про надання місця в колекторі та оплату витрат за утримання, технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора по проспекту Правди, 19, предметом якого є надання місця у власника для розміщення інженерних мереж користувача та оплата останнім витрат за утримання, технічне обслуговування і ремонт внутрішньоквартального колектора.

Згідно п. 2.1.1. договору власник зобов'язався надавати місце для прокладки інженерних мереж у колекторі, проводити технічне обслуговування і утримання внутрішньоквартального колектора, що вказаний в Додатку 2 до цього Договору.

Згідно з п. 2.1.5. договору власник колектора зобов'язався утримувати в належному стані колектор, згідно з встановленими технічними вимогами, вживати заходи проти порушення конструкції, технічного стану мереж користувача з боку інженерних мереж інших організацій, яким надане місце в колекторі.

Згідно з п. 2.2.3. договору користувач зобов'язався проводити своєчасне виконання розрахунків з власником по сплаті на утримання, технічне обслуговування та ремонт внутрішньоквартального колектора у відповідності з порядком, визначеним цим Договором.

Згідно п. 5.1. договору протягом 10 днів після закінчення кожного поточного місяця користувач проводить розрахунок із власником на підставі підписаних актів виконаних робіт, згідно з розрахунком, наведеним у додатку 2, в якому врахована вартість технічного обслуговування та ремонту внутрішньо квартальних колекторів, погоджена протоколом - додаток 1 до даного договору.

Договір набирає чинності з 29.12.2006 року та діє до 31.12.2007 року (п. 7.1. договору).

Згідно п. 7.2. договору якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про його розірвання, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік.

Згідно додатку № 1 до договору вартість витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора становить 10 850, 24 грн./100п/м на рік.

Сторонами були підписані у формі додатків № 2 до договору розрахунки вартості витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартальних колекторів від грудня 2006 року, від 01.09.2007 р., від травня 2008 року, травня 2011 р., відповідно до яких вартість витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора було визначено в розмірі 17 108, 66 грн./рік, 17 527,91 грн./рік, 18 887,23 грн./рік, 38 760,70 грн./рік відповідно, вартість ремонту та обслуговування колектора 10 850, 24 грн./100п/м на рік, 10 850, 24 грн./100п/м на рік, 10 850, 24 грн./100п/м на рік, 15 945,00 грн./100п/м на рік відповідно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2014р. у справі №910/943/14 за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про спонукання укласти додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006р., яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. року та постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2015р. року, позов задоволено частково; визнано укладеною додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006р., в редакції, що викладена в резолютивній частині рішення, з дня набрання рішенням чинності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 1 додаткової угоди №2 до договору №06/12К від 29.12.2006р. року дію додатку 1 до договору з вартістю витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартального колектору в розрахунку на кожні 100 п.м. на рік без ПДВ (грн.) 15 945,00 грн., припинено, та введено в дію додаток 1 з вартістю витрат в розрахунку на кожні 100 п.м. на місяць без ПДВ (грн) 2 644,10 грн.

Згідно п. 2. додаткової угоди №2 до договору №06/12К від 29.12.2006р. дію додатку №2 до договору № 06/12к від 29.12.2006р. з вартістю технічного обслуговування та ремонту в розрахунку на рік з ПДВ 38760,70 грн. припинено, та введено в дію додаток №2 з вартістю технічного обслуговування та ремонту в розрахунку на рік з ПДВ 77130,51грн.

Згідно актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за період з січня 2013 року по жовтень 2016 року включно відповідачу було надано послуги за на суму 196 276,45 грн.

Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) надіслано відповідачу, що підтверджується копіями фіскальних чеків та поштовими реєстрами.

Доказів оплати, як і реагування на вимогу №15/1/03-4323 від 13.07.2016р., матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.3. договору сторони встановили, що за несвоєчасне виконання розрахунків з власником користувач сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний прострочений день, але не більше 2-х облікових ставок НБУ, що діяли на час сплати.

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд визнає розрахунок позивача обґрунтованим та арифметично вірним.

За таких обставин, позовні вимоги документально обґрунтовані, підлягають задоволенню.

Щодо зустрічного позову, то апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно п. 4.6. договору у випадку передачі мереж на баланс іншому балансоутримувачу, який буде здійснювати подальшу оплату витрат на технічне обслуговування, користувач зобов'язаний повідомити власника про це письмово протягом 14 календарних днів.

Листом №04864/0/2-14 від 01.10.2014р. відповідач повідомив позивача про те, що новим власником інженерних мереж, які знаходяться за адресою: м. Київ, пр-т Правди, 19, став ПАТ «Київенерго» згідно актів приймання-передачі основних засобів.

Проте із вказаних актів приймання-передавання основних засобів не вбачається, що ПАТ «Київенерго» передано об'єкти саме за договором №06/12К від 29.12.2006р.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В порушення ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд», не навело та не довело, належними та допустимими доказами передачу мереж Публічному акціонерному товариству «Київенерго» за договором №06/12К від 29.12.2006р.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Щодо позовної давності, то відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем у 2015р. здійснювалось користування вартості послуг за договором №06/12К від 29.12.2006р., що підтверджується податковою накладною.

Таким чином, строк позовної давності не пропущено.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/140/17.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2017р. у справі №910/140/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/140/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Б.В. Отрюх

Т.І. Разіна