РІШЕННЯ

15 серпня 2017 року Справа № 913/618/17

Провадження №34/913/618/17

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання - Богуславській Є.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 42 475 грн. 00 коп.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю № 2039 від 25.10.2016;

від відповідача представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у вагоні №53590055 згідно накладної №48119804 від 29.07.2017 у розмірі 42 475 грн. 00 коп.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 01.08.2017 року здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 01.08.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 15.08.2017 о 16 год. 20 хв.

09.08.2017 на адресу суду від відповідача надійшов відзив б/н від 08.08.2017, в якому просить зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій у пять разів.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, не забезпечили участі повноважних представників у судовому засіданні, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 15.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

29.07.2017 Приватне акціонерне товариство Краснодонвугілля здійснило відправлення вантажу концентрат вугільний, у вагоні №53590055 зі станції Краснодон Донецької залізниці на станцію Сартана Донецької залізниці, згідно накладної №48119804.

02.02.2017 на станції Синельникове 1 Придніпровської залізниці по прибуттю, на підставі ст.24 Статуту залізниць України, залізницею здійснено контрольне переваження зазначеного вагону. При контрольному переважуванні вагону №53590055 на вагонних вагах, виявлено, що маса вантажу у зазначеному вагоніне відповідає масі, вказаній відправником у накладній №48119804. Так у вагоні №53590055 вказана маса вантажу 69000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 72650 кг, що є на 3650 кг більше, ніж зазначено у накладній, про що складено комерційний акт №453603/25/104 від 02.02.2017 (а.с. 10)

Враховуючи різницю між масою вантажу, що вказана відправником у залізничній накладній (перевізному документі), та виявленою і засвідченою комерційним актом масою вантажу, позивач на підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України вбачає підстави для стягнення з відповідача штрафу за невірно зазначену у перевізному документі масу вантажу у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, розмір якого становить 42 475 грн. 00 коп.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908, ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, з подальшими змінами, накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем (ст.23 Статуту залізниць України).

Під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником (ст.37 Статуту залізниць України).

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ч.4 ст.52 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів. Відправник зобовязаний на вимогу залізниці предявити стандарт або технічні умови, сертифікат на відвантажувану продукцію (якщо вона підлягає сертифікації), а також на її тару.

02.02.2017 при проходженні вагону через станцію Синельникове 1 Придніпровської залізниці залізницею проведено перевірку маси вантажу.

Як вже зазначалось, в результаті переважування вантажу на станції Синельникове 1 Придніпровської залізниці залізницею було проведено перевірку маси вантажу у вагоні та виявлена невідповідність маси вантажу, зазначеної в перевізному документі, фактичній масі вантажу. Так, в накладній №48119804 у вагоні №53590055 вказана маса вантажу 69000 кг, фактично встановлено, що маса вантажу складає 72650 кг, що є на 3650 кг більше, ніж зазначено у накладній. На підставі цього було складено комерційний акт №453603/25/104 від 02.02.2017.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

Згідно п. 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Пунктом 5.5. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503), передбачено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній, у тому числі, масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що штраф стягується у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Провізна плата вантажу визначається на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317 та за залізничною накладною №48119804 її розмір складає 8495 грн.

З наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку провізної плати вбачається наступне.

Розмір провізної плати по накладній №48119804 за вагон №53590055 становить 8495 грн. 00 коп., відповідно, пятикратний розмір провізної плати за вагон складає 42 475 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладені приписи законодавства та обставини справи, суд визнає позов обґрунтованим повністю.

Разом з тим, відповідач у відзиві заявив клопотання, за яким просить зменшити розмір штрафу у пять разів, посилаючись на ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та, обґрунтовуючи звітом про фінансовий стан за 2016 рік, балансом підприємства станом на 30.04.2017.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач зазначив, що він знаходиться у скрутному матеріальному і організаційному становищі, підприємство знаходиться на території проведення антитерористичної операції і через це, неодноразово зупиняв свою виробничу діяльність, повністю припинено відвантаження продукції споживачам, а з березня 2017 року господарська діяльність відповідача припинена.

Відповідач у відзиві зазначив, що чисті збитки підприємства за 2016 рік становлять 757813 тис грн., а сума дебіторської заборгованості за 2016 рік контрагентів перед відповідачем становить 188908 тис. грн.

Відповідно до ст.ст. 230, 233 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм законодавства зменшенню підлягають штрафні санкції, встановлені як за згодою сторін, так і законом.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Застосування положень п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та встановлення, при цьому, розміру зменшення є правом суду, та застосовується ним виходячи з обставин справи та внутрішнього переконання суду щодо встановлення достатнього розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Так, вказана процесуальна норма разом з нормою ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України застосовуються на розсуд суду першої інстанції, який розглядає спір.

Клопотання відповідача про зменшення штрафу судом не може бути задоволене з тих підстав, що за обставинами допущеного відповідачем правопорушення йдеться про факт перевантаження вагону, що несе загрозу безпеці руху та створює аварійну небезпеку на коліях залізниць України.

Таким чином позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця до Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Краснодонвугілля (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, буд. 54, ідентифікаційний код 32363486) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця () в особі Регіональна філія Придніпровська залізниця (49602. м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) Публічного акціонерного товариства Українська залізниця штраф у сумі 42 475 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 грн.

3. В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 16.08.2017.

Суддя А.В. Іванов