донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.08.2017 справа №5/3/499

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:Будко Н.В. Москальової І.В., Агапова О.Л. Рудик Т.С.
за участю представників сторін: прокурор: інші: Хряк О.О. - за посвідченням; не з'явились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства «Агропромислова група», м. Запоріжжя Державного агентства резерву України, м. Київ
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від07.06.2017 р.
у справі№ 5/3/499 (суддя: Ніколаєнко Р.А.)
кредитори: боржник: про розпорядник майна за участю1. Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі Запорізького регіонального управління, м. Запоріжжя 2. Закрите акціонерне товариство «Агропромислова група», м. Запоріжжя 3. Токмацька об'єднана державна податкова інспекція, м. Токмак, Запорізька область 4. Токмацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, м. Токмак, Запорізька область 5. ДАЕК «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких східних електромереж, м. Запоріжжя 6. Відкрите акціонерне товариство «Запорізький комбінат хлібопродуктів», м. Запоріжжя 7. Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії «Хліб України» Запорізький торговий дім», м. Запоріжжя Державне підприємство «Хлібна база № 74», м. Молочанськ, Запорізька область банкрутство арбітражний керучий Щоголєв М.І. прокуратури Запорізької області

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду першої інстанції від 02.07.1999 р. порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Хлібна база № 74».

Постановою суду першої інстанції про визнання боржника банкрутом від 12.04.2001 р. визнано ДП «Хлібна база № 74» банкрутом.

Постановою арбітражного суду Запорізької області від 26.06.2001 р. про перевірку постанови в порядку нагляду скасовано постанову арбітражного суду Запорізької області від 12.04.2001 р., справу № 5/3/499 направлено на новий розгляд. Вказана постанова мотивована тим, що 07.07.1999 р. прийнято Закон України «Про перелік об'єктів права державної власності, які не підлягають приватизації», яким затверджено перелік таких об'єктів; ДП «Хлібна база №74» державного агентства по управлінню державним матеріальним резервом увійшло в цей перелік. Закон України «Про банкрутство» в той час не передбачав жодних обмежень відносно банкрутства державних підприємств, в т.ч. включених до переліку підприємств, які не підлягають приватизації. Законом України від 30.06.1999 р. «Про внесення змін до Закону України «Про банкрутство», даний закон викладено в новій редакції. Пункт 5 ст. 5 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачає, що приписи вказаного закону застосовуються до юридичних осіб-підприємств, які є об'єктами права державної власності, що не підлягають приватизації, в частині санації або ліквідації після виключення їх в установленому порядку з переліку таких об'єктів.

На підставі викладеного, голова арбітражного суду Запорізької області дійшов висновку, що у арбітражного суду були відсутні підстави визнавати боржника банкрутом до вирішення питання про виключення його з переліку об'єктів права державної власності, які не підлягають приватизації.

Ухвалою від 31.07.2003 р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, ухвалою від 17.03.2004 р. введено процедуру розпорядження майном боржника.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.06.2017 р. відмовлено у затвердженні звіту розпорядника майна боржника Щоголєва М.І. про сплату послуг арбітражного керуючого за період виконання повноважень з 23.04.2010 р. по 31.05.2017 р., припинено провадження у справі про банкрутство ДП «Хлібна база № 74» Державного агентства резерву України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, припинено процедуру розпорядження майном ДП «Хлібна база № 74» Державного агентства резерву України та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Щоголєва М.І., скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника.

В частині відмови у затвердженні звіту розпорядника майна боржника Щоголєва М.І. про сплату послуг арбітражного керуючого за період виконання повноважень з 23.04.2010 р. по 31.05.2017 р. ухвала суду мотивована непоставленням розпорядником майна на розгляд комітету кредиторів питання щодо затвердження звіту про оплату послуг та відсутністю рішення комітету з цього питання - обов'язкової передумови звернення до суду, а в частині припинення провадження у справі з відповідними наслідками такого припинення - тривалістю процедури розпорядження майном у даній справі понадміру, за час якої боржник не виключений з переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, що унеможливлює застосування відносно нього процедур санації чи ліквідації, у зв'язку з неукладенням кредиторами та боржником мирової угоди впродовж більш як 13 років, а також у зв'язку з тим, що існуючий у справі про банкрутство мораторій протягом значного періоду в часі забороняє задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.06.2017 р., ЗАТ «Агропромислова група» звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, справу передати місцевому господарському суду для подальшого розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

ЗАТ «Агропромислова група», посилаючись на п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, зазначає, що спір у справі № 5/3/499 є таким, що підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки це прямо випливає із приписів п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК України та приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - ЗУ «Про банкрутство»).

Також, до Донецького апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного агентства резерву України на ухвалу суду першої інстанції від 07.06.2017 р., в якій заявник просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення щодо поновлення провадження у справі № 5/3/499 про банкрутство ДП «Хлібна база № 74».

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що боржник - ДП «Хлібна база № 74» входить до єдиної системи державного резерву, тому Держрезерв є органом, уповноваженим управляти державним майном зазначеного підприємства.

Державне агентство резерву України стверджує, що підстави для припинення провадження, передбачені ст. 40 ЗУ «Про банкрутство» відсутні.

Крім того, Державне агентство резерву України зазначає, що припинення справи про банкрутство боржника призведе до скасування мораторію на задоволення вимог кредиторів та відновлення виконавчих проваджень стосовно ДП «Хлібна база № 74», а отже потягне за собою втрату державного майна, яке має спеціальний статус і призначене для виконання державою функцій щодо накопичення та зберігання матеріальних цінностей державного резерву, практичне зупинення діяльності підприємства, та як результат нанесе державі значні збитки.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2017 р. для розгляду справи № 5/3/499 сформовано колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Малашкевич С.А., Москальова І.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.07.2017 р. продовжено строк розгляду спору у даній справі на 15 днів.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1349 від 03.08.2017 р. у зв'язку з неможливістю суддею Малашкевичем С.А. продовжувати розгляд справи через перебування у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 5/3/499.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.08.2017 р. для розгляду справи № 5/3/499 визначено колегію суддів у складі: Будко Н.В. - головуючий, судді - Москальова І.В., Агапов О.Л.

13.07.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області про розгляд апеляційних скарг без участі її повноважного представника у зв'язку з відсутністю фінансових ресурсів на відрядження.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалами суду апеляційної інстанції від 04.07.2017 р., від 17.07.2017 р., від 03.08.2017 р. не визнавалась обов'язковою явка учасників даної справи про банкрутство та останні були попереджені, що у разі нез'явлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі.

Враховуючи викладене, вказане клопотання Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області судовою колегією задоволено.

18.07.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на апеляційні скарги Державного агентства резерву України та ЗАТ «Агропромислова група», в якому ГТУЮ у Запорізькій області просило вказані апеляційні скарги залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - без змін.

10.08.2017 р. через електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшли пояснення прокуратури Запорізької області, відповідно до яких ухвала місцевого господарського суду винесена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

11.08.2017 р. також через електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення Державного агентства резерву України, в яких викладено клопотання про відкладення судового засідання на більш пізній термін у зв'язку із значною кількістю судових засідань у господарських судах різних ланок всіх областей України, в яких приймають участь представники Держрезерву, та відсутністю бюджетного фінансування.

Як зазначено вище, ухвалами суду апеляційної інстанції не визнавалась обов'язковою явка учасників даної справи про банкрутство у судові засідання. Крім того, враховуючи приписи ч. 2 ст. 102 ГПК України, якими встановлено скорочений процесуальний строк для розгляду апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку вказане клопотання Державного агентства резерву України відхилити.

Представник ЗАТ «Агропромислова група» у судових засіданнях 17.07.2017 р., 03.08.2017 р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник Державного агентства резерву України у судовому засіданні 03.08.2017 р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор у судових засіданнях 17.07.2017 р., 14.08.2017 р. апеляційні скарги не підтримав, вважав оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Державного агентства резерву України, ЗАТ «Агропромислова група», прокурора, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги ЗАТ «Агропромислова група», Державного агентства резерву України задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відносно клопотання розпорядника майна про затвердження оплати послуг арбітражного керуючого, звіту розпорядника майна про оплату послуг арбітражного керуючого, повідомлення розпорядника майна про злочин, а також заяви розпорядника майна про припинення повноважень у зв'язку з неможливістю здійснювати обов'язки за сімейними обставинами судова колегія зазначає наступне.

Оскільки провадження у даній справі про банкрутство порушено 02.07.1999 р., то судом першої інстанції обґрунтовано застосовано п.1-1 розд. Х ЗУ «Про банкрутство» в редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VІ, тому провадження у даній справі здійснюється за положеннями ЗУ «Про банкрутство» від 14.05.1992 №2343-ХІІ (в редакції до 19.01.2013).

Матеріали справи свідчать про те, що під час розгляду справи місцевим господарським судом 07.06.2017 р. звернулися арбітражні керуючі Мірошник І.В. та Польянов Є.О. із заявами на участь у справі № 5/3/499 про банкрутство ДП "Хлібна база №74" в якості розпорядника майна, які місцевим господарським судом не розглянуті у зв'язку з припиненням провадження у справі.

Згідно з ч.4 ст.3-1 ЗУ «Про банкрутство» арбітражний керуючий має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 10 ст. 3-1 ЗУ «Про банкрутство» встановлено, що оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленим цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних в результаті виробничої діяльності боржника.

Частиною 12 ст.3-1 ЗУ «Про банкрутство» визначено, що оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Прийняття остаточного рішення щодо розміру оплати належить суду.

Матеріали справи свідчать про те, що 23.04.2010 р. на засіданні комітету кредиторів ДП "Хлібна база № 74", оформленого протоколом №1 від 23.04.2010 р., вирішено встановити щомісячну оплату послуг арбітражного керуючого Щоголєва М.І. за кожен місяць виконання повноважень розпорядника майна в розмірі 8 000 грн.

За результатами розгляду рішення комітету кредиторів ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.04.2017 р. затверджено розмір оплати послуг арбітражного керуючого - розпорядника майна боржника за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень в розмірі двох мінімальних заробітних плат, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника або за рахунок коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

Посилаючись на ухвалу суду від 10.04.2017 р., розпорядник майна просив суд першої інстанції затвердити оплату послуг арбітражного керуючого - розпорядника майна у справі № 5/3/499 про банкрутство ДП "Хлібна база №74" Щоголєва М.І. за період виконання повноважень з 23.04.2010 по 31.05.2017 в розмірі 215938,53 грн. за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника або за рахунок коштів, одержаних в результаті виробничої діяльності боржника.

Вбачається, що оплату послуг розпорядником майна розраховано виходячи з розмірів мінімальних заробітних плат, встановлених на відповідні періоди Законами України «Про державний бюджет України» на 2010 - 2017 роки.

За приписами ч.12 ст.3-1 ЗУ «Про банкрутство» звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

Аналіз норм спеціального законодавства, чинних на момент порушення провадження у цій справі свідчить про те, що обов'язковою передумовою винесення питання щодо затвердження звіту арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат на затвердження суду є розгляд звіту комітетом кредиторів.

Матеріали справи не містять протокольного рішення комітету кредиторів з приводу розгляду звіту розпорядника майна про оплату послуг, що суперечить ч. 12 ст. 3-1 ЗУ «Про банкрутство».

У повідомленні про злочин арбітражним керуючим зазначено, що під час виконання ним своїх обов'язків йому стало відомо про факт смерті 31.01.2017 р. голови правління ЗАТ «Агропромислова група», яке є основним конкурсним кредитором та головою комітету кредиторів, - ОСОБА_9, в той час як у судовому засіданні суду першої інстанції 16.03.2017 р. від представника ЗАТ «Агропромислова група» подано документи за підписом вказаної особи, що, на думку Щоголєва М.І., свідчить про підробку документів.

На підтвердження вказаних доводів арбітражним керуючим надано до матеріалів справи лист Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 1623/17.8-04-37 від 17.03.2017 р., відповідно до якого 31.01.2017 р. зареєстрована смерть ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., актовий запис № 873.

У поясненнях № 14/02-01 від 14.03.2017 р. арбітражний керуючий стверджує, що не скликав засідання комітету кредиторів, так як ним виявлено факт порушення чинного законодавства та ст. 358 Кримінального кодексу України, внаслідок чого розпорядник майна змушений був звернутися до інших державних органів, в т.ч. і до поліції. Доказів відповідного звернення до вказаних пояснень Щоголєвим М.І. не надано.

Розпорядник майна також зазначає, що на попередні засідання комітету кредиторів, які ним скликалися, крім Токмацької ОДПІ, інші кредитори не з'являються і така тенденція триває вже два роки.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що зазначаючи про тривале нез'явлення на засідання членів комітету, якими згідно з протоколом № 1 від 17.09.2004 зборів кредиторів ДП "Хлібна база №74", крім Токмацької ОДПІ Запорізької області (57 голосів), являються ЗАТ "Агропромислова група" (2479 голосів, голова комітету кредиторів) та ВАТ "Запорізький комбінат хлібопродуктів" (7 голосів), та виявляючи недовіру до участі у комітеті ЗАТ "Агропромислова група" розпорядник майна не ініціював переобрання комітету кредиторів, не скликав у належному порядку збори кредиторів та не поставив на їх вирішення відповідні питання порядку денного.

Доводи арбітражного керуючого Щоголєва М.І., викладені у повідомленні про злочин, судовою колегією оцінюються критично, оскільки ч.ч. 1-3 ст. 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідний вирок, яким би підтверджувався факт вчинення злочину, кваліфікованого за ст. 358 КК України у матеріалах справи відсутній.

Отже, господарським судом Запорізької області обґрунтовано відмовлено у затвердженні звіту розпорядника майна про оплату послуг арбітражного керуючого за період виконання повноважень з 23.04.2010 р. по 31.05.2017 р. у зв'язку з непоставленням розпорядником майна на розгляд комітету кредиторів питання щодо затвердження звіту про оплату послуг та відсутністю рішення комітету з цього питання, що є обов'язковою передумовою звернення до суду.

Щодо припинення провадження у справі судова колегія враховує наступне.

Частиною 1 ст. 5 ЗУ «Про банкрутство» встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про банкрутство» щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута.

Згідно з ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про банкрутство» положення цього Закону застосовуються до юридичних осіб - підприємств, що є об'єктами права державної власності, які не підлягають приватизації, в частині санації чи ліквідації після виключення їх у встановленому порядку з переліку таких об'єктів.

Відповідно до п. «г» частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. Загальнодержавне значення мають об'єкти, які забезпечують життєдіяльність держави в цілому, зокрема, запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, підприємства, установи і організації та інші об'єкти, що входять до системи державного резерву.

Частиною 2 ст. 1 Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» визначено, що не підлягають приватизації запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, а також підприємства, установи і організації та інші об'єкти, що входять до системи державного резерву.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв» та п. 4 підп. 15 Положення про Державне агентство резерву України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 517 від 08.10.2014 р., Держрезерв відповідно до покладених на нього завдань здійснює в порядку, передбаченому чинним законодавством, управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління - підприємствами, установами і організаціями, що входять до єдиної системи державного резерву України. Державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку передбачених Законом України «Про державний матеріальний резерв».

Згідно із Статутом (редакція 2011 року) боржник - Державне підприємство "Хлібна база №74" Державного агентства резерву України, є правонаступником Державного підприємства "Хлібна база №74" Державного комітету України з державного матеріального резерву, засноване на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України, що діє відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 № 463/2011 "Про положення про Державне агентство резерву України". Власником (засновником) підприємства є держава, яка реалізує свої повноваження через уповноважений орган - Державне агентство резерву України.

Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Молочанську хлібну базу № 74, включено до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (Додаток 1 до Закону).

За даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідно до ідентифікаційного коду юридичної особи 19283199 зареєстровано ДП «Хлібна база № 74» Державного агентства резерву України.

Судовою колегією враховано правову позицію, викладену у постанові Вищого господарського суду України від 19.10.2005 р. у даній справі (т.6, а.с.85-88), відповідно до якої в Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України від 07.07.1999 р. № 847-ХІV, значиться Молочанська хлібна база № 74 (332550, Токмацький район, ст. Молочанськ, вул. Вокзальна, 123) з ідентифікаційним кодом, номер якого тотожний ідентифікаційному коду ДП «Хлібна база № 74», зазначеному в свідоцтві про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи. У зазначеній постанові Вищий господарський суд вказав на те, що до моменту виведення боржника з переліку підприємств, що не підлягають приватизації, до нього не можуть застосовуватись передбачені Законом процедури санації або ліквідації.

Отже, у постанові від 19.10.2005 р. Вищий господарський суд дійшов висновку щодо тотожності підприємства, яке включено до Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації - Молочанської хлібної бази № 74 та боржника у даній справі - ДП «Хлібна база № 74».

Таким чином, за правовим статусом боржник є підприємством, що належить до системи управління державного резерву, та не виключений з Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації.

Отже, до боржника, що є об'єктом права державної власності і не підлягає приватизації та внесеного до переліку відповідно до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" може бути застосовано дві судові процедури банкрутства - процедура розпорядження майном та процедура мирової угоди.

Судові процедури: санація та ліквідація відносно боржника, що знаходиться в переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, відповідно до Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" можуть бути здійснені виключно після звернення керівних органів боржника в установленому законом порядку з клопотанням про виключення боржника з даного переліку та прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України про виключення боржника з переліку.

Тільки після виведення державного підприємства у передбаченому законом порядку з підпорядкування Державного агентства резерву України, як правонаступника Державного комітету України з державного матеріального резерву, який є органом управління державного матеріального резерву, можливе прийняття рішення про включення державного підприємства до переліку об'єктів, які підлягають приватизації.

В разі не прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України про виключення боржника з переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, провадження по справі може бути закінчене укладанням мирової угоди, а в разі відсутності згоди між боржником та кредиторами щодо укладення мирової угоди, затягування учасниками процесу процедури укладення мирової угоди чи взагалі відсутність таких намірів, порушення в такий спосіб розумних строків судового розгляду - припинене за ч.1 п.1 ст. 80 ГПК України, оскільки в даному разі справа не підлягає розгляду в господарських судах України, що узгоджується з ст. 5 Закону України «Про банкрутство», ст. 4-1 ГПК України.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвала господарського суду Запорізької області від 06.09.2004 р. у справі № 5/3/499, якою затверджено уточнений реєстр вимог кредиторів, набрала законної сили.

На засіданні комітету кредиторів, що відбулося 23.09.2004 р. (протокол № 1 від 23.09.2004) рішенням комітету було доручено розпоряднику майна розпочати роботу по виключенню боржника з переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, доручено керівництву боржника та розпоряднику майна у найкоротший термін надати пропозиції по відновленню платоспроможності боржника.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.11.2004 р. (т.5, а.с. 113) зобов'язано розпорядника майна надати суду звіт про проведену роботу, у т.ч. звіт про роботу по виключенню боржника з переліку об'єктів, що не підлягають приватизації у строк до 17.02.2005 р. Проте, матеріали справи не містять звіту розпорядника майна із зазначенням певних заходів, спрямованих на виключення боржника з вищевказаного переліку.

Протоколом № 4 зборів комітету кредиторів боржника від 05.03.2005 р. комітетом кредиторів прийнято рішення звернутися письмово до Кабінету Міністрів України, Запорізької обласної державної адміністрації та державного комітету України з державного матеріального резерву з проханням вирішити питання про виключення ДП «Хлібна база № 74» з переліку об'єктів, що не підлягають приватизації.

На зборах кредиторів, що відбулися 11.05.2005 р. (протокол № 2 від 11.05.2005 р.) обговорювалося питання щодо можливості застосування до боржника судової процедури банкрутства - мирової угоди. Збори завершилися прийняттям висловленої кредиторами та боржником інформації до відома.

Крім того, ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 17.07.2017 р. зобов'язувалось учасників даної справи про банкрутство, зокрема арбітражного керуючого Щоголєва М.І. та боржника, надати суду письмові пояснення про те, чи звертались керівні органи боржника та розпорядник майна в установленому законом порядку з клопотанням про виключення боржника з переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації та чи приймалось відповідне рішення Кабінетом Міністрів України про виключення боржника з вказаного переліку, з документальним обґрунтуванням викладених доводів, однак зазначена ухвала учасниками справи не виконана, доказів звернення чи прийняття відповідного рішення до матеріалів справи не надано. Водночас, судова колегія звертає увагу на те, що листами № 2546/0/4-16 від 22.07.2016 р., № 2917/0/-16 від 22.08.2016 р. Державне агентство резерву України зверталося до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з пропозицією по виключенню підприємства боржника з вищезгаданого переліку та включення його до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, проте на теперішній час відповідне рішення Кабінетом Міністрів України не прийнято, тобто питання по виключенню боржника з переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, є неврегульованим.

Відтак, після завершення процедури розпорядження майном ДП "Хлібна база №74" єдиним процесуальним механізмом врегулювання банкрутства є укладення мирової угоди.

Посилаючись на невиконання ухвал суду першої інстанції від 27.10.2016 р., 13.12.2016 р., 16.03.2017 р., 10.04.2017 р., якими зобов'язано власника ДП "Хлібна база №74", розпорядника майна, комітет кредиторів спільними заходами вирішити питання щодо подальшого руху справи, господарський суд Запорізької області дійшов висновку про те, що за весь час тривалості провадження у справі боржник не виключений з переліку об'єктів, що не підлягають приватизації, що, в свою чергу, унеможливлює застосування відносно нього процедур санації чи ліквідації, та неукладення кредиторами і боржником мирової угоди впродовж більш як 13 років, заборони мораторієм задоволення вимог конкурсних кредиторів боржника, на підставі чого за приписами п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України припинив провадження у справі, з чим судова колегія погоджується.

При цьому, судова колегія зауважує, що відповідно до ст. 35 Закону України «Про банкрутство» під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. Не підлягає прощенню (списанню) за умовами мирової угоди заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, невикористаних та своєчасно не повернутих коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.

Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника (в процедурі розпорядження майном) чи арбітражним керуючим (в процедурі санації, ліквідації), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її.

Від імені кредиторів мирову угоду підписує голова комітету кредиторів.

Мирова угода в процедурі банкрутства - це механізм фінансового оздоровлення неплатоспроможного підприємства, яка створює баланс інтересів, воно є підсумком всієї процедури банкрутства та результатом всіх проведених спеціальних заходів по фінансовому оздоровленню боржника, передбачених процедурою банкрутства.

Порядок укладання мирової угоди та її затвердження у процедурі банкрутства господарським судом передбачений ст.ст. 37, 38 Закону України «Про банкрутство».

Мирова угода у справі про банкрутство - це одна із стадій процедури банкрутства, яка відрізняється від мирової угоди в цивільному і господарському процесі рядом ознак, а саме, рішення про укладення мирової угоди приймається не всіма кредиторами, а більшістю кредиторів від імені всіх кредиторів; умови мирової угоди виконуються боржником добровільно без виконавчих документів суду; мирова угода може бути визнана недійсною або розірвана і в разі визнання мирової угоди недійсною, або розірвання мирової угоди припинене провадження по справі про банкрутство може бути поновленим.

Укладення мирової угоди у справі про банкрутство є виключно домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін і Законом України «Про банкрутство» не передбачене право суду саме зобов'язувати боржника та кредиторів укладати мирову угоду, а дії суду з приводу укладення мирової угоди по справі про банкрутство носять рекомендаційний характер. Тому, з огляду на невиконання кредиторами та боржником вказаних у перелічених увалах суду першої інстанції рекомендацій щодо укладення мирової угоди та вирішення питання щодо подальшого руху справи, оскільки, як зазначено вище, до виключення боржника з переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації після завершення процедури розпорядження майном ДП "Хлібна база №74" єдиним процесуальним механізмом врегулювання банкрутства є укладення мирової угоди, яка не укладена сторонами справи про банкрутство протягом тривалого часу, тому висновок місцевого господарського суду про припинення провадження у справі є вірним.

Щодо доводів апеляційних скарг ЗАТ «Агропромислова група» та Державного агентства резерву України судова колегія зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 40 ЗУ «Про банкрутство» встановлений вичерпний перелік підстав для припинення провадження у справі:

1) боржник не включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України або до Реєстру суб'єктів підприємницької діяльності;

2) подано заяву про визнання банкрутом ліквідованої або реорганізованої (крім реорганізації у формі перетворення) юридичної особи;

3) у провадженні арбітражного суду є справа про банкрутство того ж боржника;

4) затверджено звіт керуючого санацією боржника в порядку, передбаченому цим Законом;

5) затверджено мирову угоду;

6) затверджено звіт ліквідатора в порядку, передбаченому статтею 32 цього Закону;

7) боржник виконав усі зобов'язання перед кредиторами;

8) кредитори не висунули вимог до боржника після порушення провадження у справі про банкрутство за заявою боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

1-1) відсутній предмет спору;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;

5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;

6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Доводи Державного агентства резерву України про те, що перелік підстав для припинення провадження у справі про банкрутство, наведений в нормах ст. 80 ГПК України та ст. 40 Закону «Про банкрутство», відхиляються, оскільки виходячи з приписів ч. 2 ст. 4-1 ГПК України, у справах про банкрутство не обмежується застосування лише наведеного в ст. 80 ГПК України переліку підстав для припинення провадження у справах про банкрутство. Перелік же підстав, викладених в нормах ст. 40 Закону «Про банкрутство» має застосовуватись з урахуванням інших особливостей провадження у такій справі, передбачених, зокрема, нормами ст. 5 цього Закону.

Посилання Державного агентства резерву України на п. 36 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 18.12.2009 «Про судову практику у справах про банкрутство», відповідно до якого Законом не врегульовано подальшого перебігу провадження у справі у випадках, коли у встановленому законодавством порядку виявлено безпідставність вимог кредитора (кредиторів), за заявою якого (яких) було порушено справу про банкрутство боржника, або коли порушено провадження у справі про банкрутство підприємств, стосовно яких діє законодавча заборона порушувати справи про банкрутство. У таких випадках судам слід припиняти провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 40 Закону (за відсутності інших підстав для такого припинення) та пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК України (за відсутністю предмету спору), судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки приписами даного пункту роз'яснюється врегулювання інших правовідносин, ніж тих, що склалися в даному випадку.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду винесена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

За приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за апеляційними скаргами покладаються на заявників скарг.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Агропромислова група» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2017 р. у справі № 5/3/499 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державного агентства резерву України на ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2017 р. у справі № 5/3/499 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.06.2017 р. у справі № 5/3/499 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: І.В. Москальова

О.Л. Агапов