ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа № 925/651/17

Господарський суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Єфіменка В.В.,

з секретарем судового засідання Кадухою Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 за посадою директор,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду Черкаської області в м. Черкаси справу

за позовом Комунального підприємства "Придніпровська служба утримання будинків" Черкаської міської ради м.Черкаси

до Малого приватного виробничо-комерційного підприємства "РСТ" м.Черкаси

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 4280 грн. 15 коп. боргу за надані позивачем послуги з утримання будинку № 398 по вул.Шевченка у м.Черкаси за договором від 01.12.2015 № 10/15.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю. Пояснив, що КП «Придніпровська служба утримання будинків» є балансоутримувачем будинку № 398 згідно Рішення Черкаської міської ради за № 4-1343 від 16.07.2009.

Згідно Додатку № 1 до Договору № 10/15-м передбачався такий перелік послуг, що надавався КП «Придніпровською службою утримання будинків» будинку № 398 по вул. Шевченка у м. Черкаси, а саме - прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель, обслуговування системи диспетчеризації та поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинку.

Щомісячна вартість витрат по Договору № 10/15 - м для споживача на день укладення договору складала 611 грн. 45 коп. Останнім місяцем нарахуванням плати за користуваннями комунальними послугами для МПВКП «РСТ» є 30.06.2016.

Відповідач, відзиву на позов та доказів на підтвердження своїх заперечень не подав. Представник відповідача в судовому засіданні заявлених вимог не визнав посилаючись на те, що вимоги позивача є безпідставними т.я. при укладенні договору керівник відповідача обіцяв йому зовсім інше. Факт підписання договору визнав. Про те, стверджує, що договір розірвано за заявою відповідача від 04.07.2016.

Крім того, позивач не враховує, що на день звернення до суду змінилися співвласники приміщення.

На твердження Відповідача що договір є розірваним представник Позивача пояснив, що за ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 за № 435 - IV зі змінами й доповненнями передбачено, що розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що розривається.

Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 ст. 188 Господарського кодексу України від 16.01.2003 за № 436 - IV із наступними змінами й доповненнями).

Пропозицію Малого приватного виробничо-комерційного підприємства «РСТ» про розірвання Договору за № 10/15 - м КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської одержала лише 04.07.2016, але згоди на розірвання договору підприємство не дало.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, виходить із такого.

Предметом спору є розрахунки за послуги з утримання будинку і споруд у вбудовано-прибудованих приміщеннях житлового будинку №398 по бульвару Шевченка у м.Черкаси.

Діяльність Комунальне Підприємство (далі-КП) «Придніпровська служба утримання будинків» регламентована, зокрема, Статутом (в новій редакції), який затверджено рішенням Черкаської міської ради від 31.03.2016 (а.с. 10 17).

Згідно Рішення Черкаської міської ради за № 4-1343 від 16.07.2009 року «Про припинення комунальних підприємств житлово-комунального господарства міста» та передавальних актів цих підприємств житлово-комунального господарства, Комунального Підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» є балансоутримувачем будинку №398 по бульвару Шевченка у м.Черкаси (далі- Рішення).

За вищезазначеним Рішенням будинок № 398 переданий КП «Придніпровській службі утримання будинків» у господарське відання.

Отже, позивач у цій справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Мале приватне виробничо-комерційного підприємство «РСТ» (далі- МПВКП «РСТ») з 22.05. 2015 являлось співвласником будівлі №398 по бульвару Шевченка у м.Черкаси (колишній магазин «Обнова»), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка досліджувалась у судовому засіданні (а.с.30).

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875 - IV ( далі - Закон № 1875) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Разом з тим ст. 4 Закону № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачає, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг, крім цього Закону, базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Водночас ч. 1 ст. 19 Закону № 1875 - IV від 24 червня 2004 року передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

01.12.2015 року між КП «Придніпровська служба утримання будинків Черкаської міської ради та Малим приватним виробничо-комерційним підприємством «РСТ» (далі -МПКВ «РСТ») було укладено Договір № 10/15 - м про надання послуг з утримання будинків і споруд (а.с.18-20).

Предметом Договору № 10/15-м було забезпечення виконавцем надання послуг з утримання нежитлового приміщення площею 590, 2 кв.м. у житловому будинку за № 398 (м. Черкаси, бульвар Шевченка), а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором.

Згідно Додатку № 1 Договору № 10/15-м передбачався такий перелік послуг, що надавався КП «Придніпровською службою утримання будинків» будинку № 398 по вул. Шевченка у м. Черкаси, а саме - прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівель, обслуговування системи диспетчеризації та поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинку(а.с. 20 зворот).

Щомісячна вартість витрат по Договору № 10/15 - м для споживача на день укладення договору складала 611 грн. 45 коп.

Факт укладання і підписання договору, представник відповідача визнав.

Належних і допустимих доказів ненадання послуг або надання їх неналежної якості Відповідач до суду не надав.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону визначений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» № 68-14 від 20.05.1999 року передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Суб'єкти підприємницької діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, що володіють вбудованими та прибудованими частинами житлових будинків на праві власності або частинами, які орендовані ними на підставі договору сплачують за утримання будинку, споруд та прибудинкової території за розрахунками виконавця, згідно з порядком затвердженим рішенням (Рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради «Про затвердження положення про участь суб'єктів підприємницької діяльності, підприємств, установ, незалежно від форми власності в утриманні будинків і споруд та прибудинкових територій» від 10.06.2008 року за № 768).

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

З метою спонукання до погашення заборгованості перед виконавцем послуг КП «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради, Відповідачу адресував рекомендований лист з повідомленням про вручення з претензією від 06.03.2017 № 669 про необхідність сплатити суму боргу разом з актами звірки.

Однак, вище зазначений лист - претензія КП «Придніпровської служби утримання будинків» Черкаської міської ради повернувся об'єктом поштового зв'язку до відправника у зв'язку із «закінченням терміну зберігання» (а.с. 34-35).

Аналізуючи доводи Відповідача про те, що Договір є розірваним, суд приходить до наступного.

Пункти 20 22 Договору не передбачають права відповідача розірвати його в односторонньому порядку ( а.с. 19 20).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який розривається.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів закріплено в ст. 188 Господарського кодексу України. За приписами ст.188 ГК України:

1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Суд приходить до переконання, що не отримавши від позивача відповіді на свою заяву від 04.07.2016, Відповідач мав право і можливість внести зміни або розірвати Договір відповідно до визначеного законодавством порядку.

Суд враховує, що за правовою позицією Верховного Суду України відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (Справа № 6-59цс13). Відтак, сама по собі зміна власника приміщення в будинку щодо якого існують договірні зобовязання Відповідача з оплати наданих послуг із його обслуговування, не є підставою для невиконання грошових зобовязань у визначений Договором строк.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивач довів заявлені вимоги і позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути 4280 грн. 15 коп. боргу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору із Малого приватного виробничо-комерційного підприємства «РСТ» (18009 м.Черкаси, вул. Золотоніська, буд. 2, на користь позовом Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради (18005, м.Черкаси, Надпільна, 330/5, ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку визначеному ГПК України.

Суддя В.В. Єфіменко

Повне рішення складено

07.08.2017