ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

17.08.17 Справа № 914/157/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Зварич О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» б/н від 15.06.2017 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року

у справі № 914/157/17

за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація», м. Львів

про стягнення 767 093,62 грн.,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність б/н від 18.08.2015 року

від відповідача: ОСОБА_3 директор.

ВСТАНОВИВ:

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Львівської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» про стягнення 851 058,20 грн., а саме 702 341,53 грн. основного боргу, 84 958,74 грн. пені, 11538,49 грн. 3% річних та 52 219,44 грн. інфляційних нарахувань.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року у справі № 914/157/17 (суддя Блавацька Калінська О.М.) позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» задоволено частково. Суд виніс рішення, яким стягнув з ОСОБА_4 «Львівавтокомплектація» на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 702 341 грн. - основного боргу, 83876,76 грн. - пені, 52219,44 грн. - втрат від інфляції, 1274,28 грн. - 3% річних. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_4 «Львівавтокомплектація» подало апеляційну скаргу б/н від 15.06.2017 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що нарахування здійснені ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо споживання ним теплової енергії за період жовтень 2015 року по грудень 2016 року є невірними.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 02.11.2007 р. між Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» було укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 4219/Ф. Відповідно до умов договору енергопостачальна організація (позивач) взяла на себе зобовязання постачати споживачу (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а відповідач зобовязався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

В подальшому між сторонами укладались ряд додаткових угод.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що станом на даний час у відповідача існує заборгованість за спожиту теплову енергію (в період жовтень 2015 року по грудень 2016 року) на суму 702 341,53 грн. В обґрунтування позову позивач надав суду рахунки за теплову енергію згідно договору за спірний період, які виставлялись ним відповідачу. Зазначені рахунки підписані одноособово представником позивача.

Натомість відповідач заперечує спірну суму та зазначає, що станом на сьогоднішній день він не може здійснити розрахунок спожитої ним теплової електроенергії у період жовтень 2015 року по грудень 2016 року, у звязку з відсутністю документації на підприємстві. При цьому відповідач зазначає, що позивач здійснив розрахунок спожитої ним (у спірний період) теплової енергії із врахуванням збільшеної опалювальної площі, яка не відповідає площі будівлям які опалювались.

Водночас відповідач стверджує, що розрахунок позовних вимог був здійснений без врахування відчуження ним приміщень у 2016 році.

Також, відповідач стверджує, що позивач здійснив розрахунок спожитої ним (у спірний період) теплової енергії без врахування актів звіряння розрахунків за надані населенню субсидії на житлово-комунальні послуги, підписані між ОСОБА_4 «Автокомплектація» та головним розпорядником коштів місцевого бюджету Франківським відділом соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР.

Разом з тим, позивачем було заявлено до суду клопотання б/н і дати (вх. № 01-05/3421/17 від 19.07.2017 року про призначення у справі судово-економічної експертизи та на вирішення експерта поставити наступне питання: Чи документально підтверджено розмір заборгованості наведений у позовних вимогах за період з 01.10.2015 року по 25.12.2016 року.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, виходячи з того, що при розгляді справи виникла необхідність щодо визначення розміру та вартості спожитої Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» теплової енергії за період з 01.10.2015 року по 25.12.2016 року згідно договору на постачання теплової енергії в гарячій воді від 02.11.2007 року №4219/Ф.

Згідно зі ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» передбачено наступне: відповідно до статті 1 Закону «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Абзацом 2 п.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» визначено, що за змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

За таких обставин, керуючись статтями 41, 79, 86, 99, 101 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 914/157/17 економічну експертизу, проведення якої доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Липинського, 54, м. Львів).

2. На вирішення економічної експертизи поставити наступне питання:

Чи підтверджується первинними документами розмір заборгованості відповідача в сумі 702 341,53 грн. за спожиту теплову енергію в період жовтень 2015 року по грудень 2016 року на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 4219/Ф від 02.11.2007 року?

Відобразити у формі таблиці порядок утворення заборгованості ОСОБА_4 «Львівавтокомплектація» за спожиту теплову енергію (в період з жовтня 2015 року по грудень 2016 року) на підставі договору про постачання теплової енергії в гарячій воді № 4219Ф від 02.11.2007 року.

3. Попередити експерта про кримінальну відповідальність, згідно зі ст.384 КК України.

4.Експерту по закінченню експертизи представити Львівському апеляційному господарському суду мотивований письмовий висновок.

5. Зобовязати відповідача ОСОБА_4 «Львівавтокомплектація» оплатити вартість експертизи.

6. Провадження у справі № 914/157/17 зупинити до завершення експертизи.

7. Ухвалу направити учасникам процесу - для відома та Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (вул. Липинського, 54, м. Львів) - для виконання.

Головуючий суддя Скрипчук О.С.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.