ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2017р. Справа № 914/504/17

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В., судді Манюка П.Т., судді Пазичева В.М.,

за участю секретаря судового засідання Марінченко Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Першого заступника керівника Стрийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Сколівської міської ради, м. Сколе, Львівська область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Сколе, Львівська область

про стягнення заборгованості у сумі 41 531,04 грн.

Представники сторін:

від прокуратури: Леонтьєва Н.Т.- прокурор

від позивача: Ушневич В.О. - представник (довіреність б/н від 01.03.17р.)

від відповідача: не з»явився

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Першим заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Сколівської міської ради, м. Сколе, Львівська область до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Сколе, Львівська область про стягнення заборгованості у сумі 41 531,04 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2017 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 04.04.2017 року. В судовому засіданні 04.04.17р. оголошувалася перерва до 20.04.17р., 20.04.17р. до 11.05.17р., 11.05.17р. до 23.05.17р.

Ухвалою від 23.05.2017 року призначено колегіальний розгляд справи № 914/504/17 у складі трьох суддів.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.05.2017 року, склад колегії суддів у справі № 914/504/17: Горецька З.В. - головуючий суддя, суддя - Манюк П.Т., суддя - Пазичев В.М.

Ухвалою від 24.05.17р. розгляд справи у складі трьох суддів призначено на 14.06.17р. Рух справи відображено в ухвалах суду.

Прокуратура та позивач в судове засідання явку повноважних представників забезпечили, позовні вимоги підтримують та просять позов задоволити.

04.04.17р. за вх. № 12696/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області позивачем подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

В судовому засіданні 20.04.17р. прокуратурою та позивачем подано пояснення (вих. № 05-11-47-17 від 18.03.17р. та вих. № 349/02-07 від 20.04.17р.) на відзив відповідача з додатками для долучення до матеріалів справи документів.

11.05.17р. за вх. № 2068/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області позивачем подано клопотання про продовження строків вирішення спору.

В судовому засіданні 23.04.17р. представником позивача подано клопотання про долучення документів з додатками.

Відповідач в судове засідання явку повноважних представників забезпечив, позовні вимоги заперечують, з підстав наведених у відзиві.

31.03.17р. за вх. № 12412/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано відзив на позовну заяву з додатками для долучення до матеріалів справи документів.

04.04.17р. за вх. № 12697/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано клопотання про витребування доказів.

20.04.17р. за вх. № 1782/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано клопотання про проведення економічної експертизи.

10.05.17р. за вх. № 16582/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано клопотання з додатками про приєднання до матеріалів справи документів.

18.05.17р. за вх. 17756/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано клопотання про приєднання до матеріалів господарської справи доказів в рахунок обгрунтування заперечень проти позову.

12.06.17р. за вх. 20762/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області від відповідача поступив відзив на позовну заяву з додатками для долучення до матеріалів справи документів.

14.06.17р. за вх. 21119/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано клопотання здійснення технічної фіксації судового процесу.

14.06.17р. за вх. 2616/17 в канцелярію Господарського суду Львівської області відповідачем подано клопотання про продовження строків вирішення спору.

Клопотання відповідача клопотання про проведення економічної експертизи від 20.04.17р. за вх. № 1782/17 розглянуто в судовому засіданні.

Суд розглянувши таке клопотання відповідача, заслухавши пояснення представників учасників процесу, зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Як зазначається в пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання про призначення економічної експертизи задоволенню не підлягає, тому, що у даному випадку немає дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування.

Крім того, суд звертає увагу, що питання, які відповідач просить суд поставити експертам (наявність чи відсутність фактичної заборгованості та її розмірі по договору №05) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Стрийською місцевою прокуратурою за результатами проведеної перевірки встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» 20.11.2015 року між Сколівською міською радою (надалі - позивач) та ОСОБА_1 (надалі - відповідач, замовник) укладено Договір №05 про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Сколе (надалі - договір №05), згідно п.1.1 якого замовник зобов»язалася взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе під час здійснення реконструкції об»єкту нерухомого майна - житлового будинку під магазин продуктових товарів, зведений кошторисний рахунок вартості якого становить 651 509,00 грн., що знаходиться на власній земельній ділянці площею 0,0973 га за адресою: вул.Д.Галицького,59, м.Сколе Львівської області.

Згідно п.2.2 договору, розмір пайового внеску відповідно до положення затвердженого рішенням 5 сесії Сколівської міської ради №18 від 28.04.2011 року становить 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об»єкта містобудування, визначеної згідно з державними будівельними нормами, без урахування витрат з придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішньо- та поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій. Також, згідно п.3.1 договору, ОСОБА_1 перераховує кошти на рахунок цільового фонду Сколівської міської ради. В платіжному дорученні зазначається призначення платежу: «На створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста».

Окрім цього, згідно п.3.2 договору, замовник перераховує кошти в сумі 32 575,45 грн. частинами з розстрочкою платежу до 30.03.2016 року.

Згідно п.4.4 договору, замовник зобов»язаний перерахувати кошти пайової участі на створення і розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста в сумі 32 575,45 грн. єдиним платежем або частково відповідно до графіку.

Графіком сплати пайового внеску інвестором (замовником) - ОСОБА_1, що є додатком до договору встановлено, що сплата суми внеску пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Сколе проводиться до 30.11.2015 року в розмірі 6 515,09 грн., до 30.12.2015 року в розмірі 6 515,09 грн., до 30.01.2016 року в розмірі 6 515,09 грн., до 30.02.2016 року і розмірі 6 515,09 грн., до 30.03.2016 року в розмірі 6 515,09 грн., а всього - 32 575,45 грн.

Однак, як стверджує позивач, в порушення п.4.4 договору, відповідач ОСОБА_1 станом на 06.02.2017 року не сплатила суму внеску пайової участі у створенні та розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м.Сколе, внаслідок чого допустила заборгованість по сплаті коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м.Сколе на суму 32 575,45 грн. (лист Сколівської міської ради від 06.02.2017 року №104/02-07).

Крім того, відповідно до п.5.1 зазначеного договору у разі прострочення строків сплати замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення. Згідно розрахунку поданого Сколівською міською радою сума пені становить 4 728,28 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, відповідачем кошти зі сплати пайового внеску та штрафних санкцій не сплачені, відтак умови договору не виконані.

Також, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 4 227,31 грн.

Сколівською міською радою на адресу відповідача скеровувалися листи №828/02-09 від 17.12.2015 року та №826/02-09 від 16.11.2016 року щодо погашення заборгованості по сплаті коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Сколе. проте, вказані листи відповідачем залишені без задоволення. Позивач зазначає, що із заявою щодо розстрочки платежів по заборгованості за вказаним договором ОСОБА_1 до міської ради не зверталася.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що станом на день розгляду справи відповідач не сплатив заборгованість перед позивачем, розмір боргу не змінився.

Відповідач в судове засідання з»явився, проти позовних вимог заперечив, просить суд відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що зобов»язання за вказаним договором виконано повністю, адже відповідачем встановлено бруківку поза межами земельної ділянки. 15.01.2016 року до Сколівської міської ради ОСОБА_1 подано та зареєстровано під №26/02/09 заяву про зарахування в оплату згідно договору №05 встановлену бруківку як виконаний інвестиційний внесок на розвиток інженерно-транспортної інфраструктури міста, а 24.10.2016 року повторно подано таку заяву, і відповідач стверджує, що Сколівською міською радою проголосовано та прийнято рішення про зарахування встановленої бруківки як виконаний інвестиційний внесок на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно з приписами ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи за позовними заявами заінтересованих підприємств і організацій, у тому числі громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, державних та інших органів, що звертаються до господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах громадянина або держави. У встановлених законодавчими актами України випадках справу може бути порушено за заявою громадянина, який не є суб'єктом підприємницької діяльності.

Згідно зі статтею 21 ГПК сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

14.03.2017 до господарського суду звернувся перший заступник керівника стрийської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача: Сколівської міської ради до суб'єкт підприємницької діяльності - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за договором №05 від 20.11.2015 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, договір №05 від 20.11.2015 року укладено між Сколівською міською радою та ОСОБА_1, як фізичною особою.

Крім того, рішенням виконавчого комітету від 26.02.2008 року №067 надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на облаштування під»їзду до житлового будинку АДРЕСА_1, рішенням виконавчого комітету №343 від 26.09.2008 року надано ОСОБА_1 дозвіл на благоустрій території для облаштування під»їздної дороги до житлових будинків та автостоянки біля житлового будинку по АДРЕСА_1.

Також, рішення сесії Сколівської міської ради від 26.10.2016 року №41, яким звільнено ОСОБА_1 від сплати пайової участі у розвиток інфраструктури міста при проведенні реконструкції будівлі за адресою АДРЕСА_1 зупинено розпорядженням в.о. Сколівського міського голови №64 від 31.10.2016 року у зв»язку з відкликанням депутатів своїх голосів.

Також до матеріалів справи долучено позивачем копію рішення Сколівської міської ради №61 від 19.05.2017 року «Про сплату пайової участі ОСОБА_1.», відповідно до якого вирішено ОСОБА_1 сплатити пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Сколе на користь територіальної громади до бюджету Сколівської міської ради відповідно до укладеного договору №5 від 20.11.2015 року.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №433320, виданого ОСОБА_1, згідно якого вона є власником земельної ділянки 0,0973 га, що розташована в АДРЕСА_1.

Аналіз долучених до справи матеріалів, свідчить, що вказані документи видавалися ОСОБА_1 як фізичній особі, а не як підприємцю.

Згідно ч.3 ст.21 ГПК України відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як роз»яснено у п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4 1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

І хоча як вбачається з витягу ЄДРПОУ ОСОБА_1 є суб"єктом підприємницької діяльності, однак в даних правовідносинах вона виступає як фізична особа, проти чого не заперечили в судовому засіданні прокурор та представник позивача.

За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід залишити за прокуратурою Львівської області.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Прокуратури Львівської області (р/р 0774 УДКСУ у м.Києві, МФО 820172, ідентифікаційний код юридичної особи - 02910031) в дохід Державного бюджету 56, 00 грн. недоплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 09.08.2017 р.

Головуючий суддя Горецька З. В.

суддя Манюк П.Т.

суддя Пазичев В.М.