номер провадження справи 15/55/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 Справа № 908/1261/17

За позовом ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Міськліфт» (КП БМР «Міськліфт»), вул. Морська 7А, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112, поштова адреса: вул. Софіївська 34, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118

до відповідача ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» (КП БМР «Житлосервіс-2А»), вул. Волі 129, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118

про стягнення коштів

Суддя Горохов І.С.

Секретар судового засідання Чернетенко А.С.

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_2, директор, розпорядження №59-р від 10.02.2017;

ОСОБА_3, довіреність б/н від 03.08.2017, посвідчення адвоката №704 від 17.10.2008;

від відповідача:

ОСОБА_4, довіреність №84/1 від 01.03.2017.

Суть спору:

19 червня 2017 року Позивач - Комунальне підприємство Бердянської міської ради «Міськліфт» (далі за тестом КП БМР «Міськліфт») звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Відповідача ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» (далі за текстом КП БМР «Житлосервіс-2А») про стягнення коштів.

Системою документообігу господарського суду здійснено автоматичний розподіл справи для розгляду між суддями та справу призначено до розгляду головуючому судді Горохову І.С.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 порушено провадження у справі № 908/1261/17, справі присвоєно номер провадження 15/55/17; судове засідання призначено на 05.07.2017; у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.07.2017 у звязку з неявкою відповідача судове засідання відкладено до 24.07.2017. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.07.2017 у звязку з неявкою позивача судове засідання відкладено до 07.08.2017.

В судовому засіданні 07.08.2017 справу розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про час складання повного рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на виконання умов Підрядного договору № 2 від 28.12.2015 «На технічне обслуговування ліфтів і систем ДСС, ОДС» Позивачем надано відповідні послуги на загальну суму 289 388,07 грн. Відповідач свої зобовязання щодо оплати наданих послуг не виконав, у звязку з чим станом на 01.04.2017 утворилася заборгованість в розмірі 289 388,07 грн. Оскільки Відповідачем порушено строки виконання грошового зобовязання, відповідно до діючого законодавства України та умов Договору у Позивача виникає право на стягнення з Відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

26.06.2017 від Позивача надійшла уточнююча позовна заява, яка не суперечить приписам ст. 22 ГПК України, судом прийнята, розглядаються уточнені позовні вимоги.

З урахуванням зазначених обставин, Позивач просить стягнути з КП БМР «Житлосервіс-2А» на користь КП БМР «Міськліфт» 289 388,07 грн. основного боргу, 32 252,68 грн. пені, інфляційні втрати в розмірі 23 057,95 грн., 4356,15 грн. 3% річних, а також покласти на Відповідача витрати по сплаті судового збору.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, що надійшов на адресу суду 24.07.2017. В обґрунтування заперечень Відповідач посилається на те, що, по-перше, Позивачем не визначено період, за який стягується заборгованість. По-друге, Позивачем помилково всупереч умовам Договору невірно визначено періоди нарахування штрафних санкцій. По-третє, у актах приймання виконаних робіт, на які посилається Позивач, всупереч п. 5.1. Договору, не зазначено дату складання акту, у звязку з чим Відповідач був обмежений в часі для складання претензій щодо надання Позивачем відповідних послуг по Договору.

Також в запереченні Відповідачем викладено клопотання про зменшення розміру пені на 90% у звязку з тяжким фінансово-економічним станом.

На підставі викладеного Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з КП БМР «Житлосервіс-2А» 349 054,85 грн.

За клопотанням представників Сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника Позивача, суд встановив наступне.

28.12.2015 між КП БМР «Житлосервіс-2А» - Замовник та КП БМР «Міськліфт» - Підрядник укладено Підрядний договір №2 на технічне обслуговування ліфтів і систем ДСС, ОДС (далі за текстом Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе організацію та проведення спеціалізованих робіт по технічному обслуговуванню ліфтів на обєктах Замовника, у відповідності до Додатками №1,2,3,4, що є невідємними частинами цього Договору.

Відповідно до п. 7.1 Договір вступає в силу з 01.01.2016 та діє до 31.12.2016. Додатковими угодами строк дії продовжено.

Згідно з п. 2.1 Договору щомісячна плата робіт згідно з Договором визначена згодою сторін па день укладання Договору і становить всього 39 801,32 грн., в тому числі ПДВ 6633,55 грн. Розрахунковим періодом є календарний місяць»

Додатковою угодою № 1 від 01.01.2017 змінена щомісячна плата: «Щомісячна оплата робіт згідно з Договором визначена згодою сторін на день укладення Договору і становить всього: 25 630,42 грн., в тому числі ПДВ: 4271,74 грн. Розрахунковим періодом є календарний місяць».

Додатковою угодою № 2 від 01.03.2017 змінена щомісячна плата: «Щомісячна оплата робіт згідно з Договором визначена згодою сторін на день укладення Договору і становить всього: 24 733,00 грн. в тому числі ПДВ: 4122,17 грн. Розрахунковим періодом є календарний місяць».

В п. 5.1. Договору зазначено, що в кінці кожного поточного місяця Підрядник надає Замовнику акти виконаних підрядних робіт в 2-х екземплярах. Замовник підписує акти, скріплює їх печаткою та в 3-денний строк з моменту отримання повертає 1 екземпляр акту Підряднику, але не пізніше 1-го числа, наступного за звітним (п. 5.2. Договору).

Відповідно до п. 5.3. Договору, на підставі належно оформлених актів виконаних підрядник робіт Замовник оплачує виконані роботи не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов Договору Сторонами підписано та скріплено печатками Акти приймання виконаних робіт за період травень 2016 року березень 2017 року без будь-яких зауважень та заперечень щодо якості наданих робіт.

Однак взяті на себе зобов'язання в частині оплати Відповідач не виконав, що призвело до утворення заборгованості станом на 01.04.2017 в сумі 289 388,07 грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

За умовами п. 1, 2 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Акти приймання виконаних робіт підписані Відповідачем без зауважень, відтак посилання Відповідача на недоліки у виконаних Позивачем роботах безпідставні та необґрунтовані.

Враховуючи викладене, позовні вимоги КП БМР «Міськліфт» в частині стягнення з КП БМР «Житлосервіс-2А» 289 388,07 грн. заборгованості обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, Позивач, посилаючись на порушення строку виконання Відповідачем зобовязань за Договором, просить стягнути з останнього на свою користь пеню в сумі 32 252,68 грн. за період 10.06.2016 по 10.05.2017 окремо за кожним з актів приймання-передачі виконаних робіт, 23 057,95 грн. втрат від інфляції за період червень 2016 по квітень 2017 та 4356,15 грн. 3% річних за період з 10.06.2016 по 10.05.2017 окремо за кожним з актів приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать що дійсно мале місце несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

В позовній заяві Позивач в обґрунтування вимоги про стягнення пені посилається на Закон України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» № 686-ХІУ від 20.05.1999, в якому зазначено, що за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми прострочено платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Проте, з доводами Позивача в цій частині погодитися не можливо.

Як вже зазначалося, між Сторонами укладено Договір підряду на технічне обслуговування ліфтів та систем Дсс, ОДС, предметом якого є організація та проведення Підрядником спеціалізованих робіт з технічного обслуговування ліфтів на обєктах Замовника.

Тобто, в даному випадку має місце заборгованість з оплати виконаних робіт по Договору підряду, а не заборгованість субєкта підприємницької діяльності за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкової території. Відтак посилання Позивача на зазначений Закон безпідставне та необґрунтоване.

Законодавець встановлює, що якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України «Про несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.96р. за № 543/96ВР, пеня стягненню не підлягає. У разі встановлення сторонами розміру пені меншого ніж передбачено чинним законодавчими актами, пеня підлягає стягненню у межах, визначених чинними актами законодавства.

За умовами п. 6.1. Договору, якщо Замовник не сплатив за виконані роботи протягом 20 днів після закінчення встановленого строку платежу, Підрядник має право припинити виконання робіт. В разі затримки перерахування платежів більш ніж на 30 календарних днів, Підрядник має право розірвати договір підряду.

В даному випадку, Сторони в Договорі не передбачили відповідальності Замовника перед Підрядником за прострочення платежу у вигляді стягнення пені, Договір не містить посилання на конкретний розмір пені, а доказів встановлення пені за допомогою інших актів законодавства у відносинах сторін - відсутні.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача пені в сумі 32252,68 грн. за прострочення виконання грошового зобовязання слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, у звязку з тяжким фінансово-економічним станом за викладених обставин задоволенню не підлягає.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають 3% річних у розмірі 4315,75 грн. та 23 057,95 грн. інфляційних збитків.

В стягненні 3% річних у сумі 40,40 грн. відмовляється.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, Сторонами надано всі належні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Міськліфт» до ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» про стягнення коштів підлягають частковому задоволенню. Доводи відповідача викладені в обґрунтування своїх заперечень на позов є безпідставними в силу викладеного вище та спростовуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Міськліфт» до ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Житлосервіс-2А» (вул. Волі 129, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118, ) на користь ОСОБА_1 підприємства Бердянської міської ради «Міськліфт» (вул. Морська 7А, м. Бердянськ, Запорізька область, 71112, поштова адреса: вул. Софіївська 34, м. Бердянськ, Запорізька область, 71118, ) суму основного боргу в розмірі 289 388,07 грн. (двісті вісімдесят девять тисяч триста вісімдесят вісім гривень 07 коп.), 3% річних в розмірі 4315,75 грн. (чотири тисячі триста пятнадцять гривень 75 коп.), суму інфляційних втрат в розмірі 23 057,95 грн. (двадцять три тисячі пятдесят сім гривень 95 коп.), 4751,42 (чотири тисячі сімсот пятдесят одну гривню 42 коп.) судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 Господарського процесуального кодексу України 10 серпня 2017 року.

Суддя І. С. Горохов