ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" серпня 2017 р.Справа № 922/2707/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом ліквідатора Беліков Олексій Петрович
до ОСОБА_2, м. Полтава
про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Ліквідатор ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного між ліквідатором ФОП ОСОБА_4, Беліковим О.П. та ОСОБА_5, посвідченого 06.04.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. за реєстровим № 747 з моменту його реєстрації.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з позовної заяви, в провадженні судді господарського суду Харківської області Усатого В.О. перебуває справа № 922/4587/13 про визнання банкрутом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.

В даному випадку, позовну заяву було подано до суду ліквідатором ФОП ОСОБА_4 - Бєліковим О.П. про визнання недійсним правочину, а саме договору купівлі-продажу майна, яке належить боржнику.

У ч.9 ст. 16 ГПК України визначено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої ст. 12 цього кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону № 2343-XII (в редакції, чинній з 19.01.2013 року), відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Закону № 2343-XII загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК України підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Згідно з частиною другою статті 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Відповідно до положень частини третьої статті 104 ЦК України порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Тобто, враховуючи особливості процедури банкрутства, господарський суд вирішує у межах розгляду справи про банкрутство спори, безпосередньо пов'язані із здійсненням провадження в такій справі.

Відповідна правова позиція щодо підвідомчості спорів за участю боржника викладена у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 911/4212/14, відповідно до якої положення статтями 12, 16 Господарського процесуального кодексу України, в силу приписів частин 1 статті 58 Конституції України, застосовуються і до справ про банкрутство, провадження у яких здійснюється за Законом про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013.

Відповідно до статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

За таких обставин та з огляду на правову позицію Верховного Суду України суд зазначає, що даний спір не підлягає вирішенню судом в порядку окремого позовного провадження, а повинен розглядатися в межах справи про банкрутство на вимогу частини 9 статті 16 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 11.01.2017 року у справі № 908/3346/14, якою встановлено, що спір за участю боржника безпосередньо пов`язаний із здійсненням провадження у справі про банкрутство та підлягає розгляду в межах справи про банкрутство останнього, а не в окремому позовному провадженні.

Враховуючи вищенаведене та те, що в провадженні господарського суду знаходиться справа №922/4587/13 про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_4, суд вважає, що справа №922/2707/17 повинна розглядатися у провадженні справи про банкрутство №922/4587/13, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про передачу матеріалів позовної заяви № 922/2707/17 для спільного розгляду зі справою про банкрутство.

Керуючись статтями ч.9 ст.16, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Передати матеріали позовної заяви №922/2707/17 за позовом ліквідатора Бєлікова Олексія Петровича до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу для спільного розгляду із справою №922/4587/13 про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_4

Суддя Н.С. Добреля
922/2707/17