ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.08.2017р. Справа № 905/1590/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., при секретарі судового засідання Конько В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» в особі структурної одиниці Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» Словянської теплової електричної станції, м. Миколаївка, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Миколаївка, Донецька область

про стягнення суми основного боргу у розмірі 850,93грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Відповідно до вимог ст.ст.4-4, 81 ГПК України судовий розгляд здійснювався з фіксацією у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 16.08.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати для прийняття рішення.

СУТЬ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго", м. Донецьк в особі структурної одиниці Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" Словянської теплової електричної станції, м. Миколаївка, Донецька область звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Миколаївка, Донецька область про стягнення суми основного боргу у розмірі 850,93грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, позовну заяву призначено до розгляду судді Левшиній Я.О.

Ухвалою від 13.07.2017р. порушено провадження по справі, судове засідання призначено на 27.07.2017р.

Ухвалою від 27.07.2017р. розгляд справи відкладено на 16.08.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналажне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на споживання теплової енергії №140 від 01.12.2006р. з оплати поставленої теплової енергії, внаслідок чого утворилась стягувана заборгованість.

Нормативно позивач обґрунтовує свої вимоги, посилаючись ст. ст. 11, 15, п.п. 2,3 ст. 267, ст. ст. 509, 525,526, 610, 625, 901 та 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1,2 4, 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження вказаних обставин позивач надав: договір на споживання теплової енергії №140 від 01.12.2006р. та додатки до нього; додаткову угоду від 04.10.2010р.; розрахунок розподілу теплової енергії за березень, квітень, грудень 2014р., за січень, лютий, березень, 2015р.; лист №03-10/1427 від 21.10.2013р.; довідку №02-14/990 від 06.11.2014р.; акти прийому-передачі теплової енергії за березень, квітень 2014р., за січень, лютий, березень 2015р. та докази їх направлення; рахунки - фактури за березень, квітень 2014р., за січень, лютий, березень 2015р. та докази їх направлення; журнал обліку показань; претензії №01/1-2693 від 28.07.2014р., №03-01/1/03261 від 01.08.2016р., №03-01/1/02324 від 18.06.2015р., №03-01/1/03262 від 01.08.2016р.; довідку про відсутність у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір не звертався та рішень цих органів цих органів з такого спору не має.; правоустановчі документи.

Під час розгляду справи позивачем були надані додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а саме: лист №248/02-09-14-2 від 24.03.2015р. щодо укладення договіру оренди; лист №03-01/5/02407 від 15.06.2017р. про повернення акту звірки.

Представник позивача у судове засідання 16.08.2017р. не з'явився, про причини неявки не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання 16.08.2017р. не з'явився, своєї позиції до відома суду не довів та не надав витребуваних документів, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом своєчасного надсилання ухвал за адресою зазначеною у позові.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р. особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого відповідача та ненадання ним певних документів у світлі приписів ст.ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексуістотним чином не впливають на таку кваліфікацію і не можуть вважатися належною підставою для подальшого відкладання розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.12.2006р. між ВАТ "Донбасенерго" (яке в подальшому перейменоване у Публічне акціонерне товариство "Донбасенерго" та є його правонаступником) та приватним адвокатом ОСОБА_2, який діє на підставі свідоцтва на право ведення адвокатської діяльності, був укладений договір №140 про споживання теплової енергії, згідно умов якого та додатку №1 Постачальник (Позивач) зобов'язувався подати до об'єктів Споживача (адвокат ОСОБА_2.) теплову енергію для забезпечення потреб опалення та гарячого водоспоживання згідно Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачанню холодної та гарячої води та водовідведенню, затверджених ПКМУ №630 від 21.07.2005р. Споживач зобов'язався своєчасно оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором (п.1.1, 1.2 договору).

Згідно з п. 2.1. договору в редакції додаткової угоди від 04.10.2010 р. ліміт теплової енергії та гарячого водопостачання по цьому договору визначається розрахунком згідно Додатка №1 та складає: теплопостачання - 3,78 Гкал., опалювальна площа за договором оренди 17,51 м.кв.

Відповідно до п. 2.2 договору, фактичний обсяг споживання теплової енергії визначається приладами «Споживача».

Умовами п. 2.3. договору встановлено, що при відсутності приладів обліку по п. 2.2. договору, кількість спожитої теплової енергії на опалення визначається за розрахунком щомісячно, виходячи з сумарного споживання споживачів теплової енергії за приладами обліку енергопостачальної організації (Слов'янської ТЄС).

За умов додатку №1 до договору № 140 від 01.12.2006 р. кількість спожитої теплової енергії визначається щомісячно за показниками приладу обліку теплової енергії, встановленого на вводі №2 приміщення за адресою вул. Пархоменко, 34, пропорційно орендованої площі 17,51 м.кв.

Згідно п. 2.6 договору, об'єм фактичного споживання тепла на опалення та гарячого водопостачання підтверджуються актами прийому-передачі, які складаються не пізніше 5 числа місяця наступного за розрахунковим.

Умовами розділу 4 договору сторонами передбачено порядок здійснення оплати, зокрема:

п. 4.1. - розрахунковим періодом є календарний місяць;

п. 4.3 - «Споживач» щомісяця здійснює оплату «Постачальнику» за спожиту теплову енергію та гарячу воду згідно виставлених за попередній місяць рахунків не пізніше 15 числа місяця, що слідує за звітнім;

п.4.4. - тарифи на теплову енергію динамічні. При зміні тарифів на теплову енергію «Постачальник» застосовує їх без узгодження із «Споживачем» та повідомляє його про це окремим листом, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. п. 6.1, 6.4 встановлений строк дії договору - з 01.12.2006р. до 01.12.2007р. При відсутності заяв однієї зі сторін про припинення або зміни договору після закінчення строку його дії він вважається продовженим на той самий строк, на тих же умовах, які були передбачені даним договором.

Листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 03-1/1831 від 13.11.2012 р. позивача повідомлено про розподілення площі в будівлі школи мистецтв, розташованої за адресою вул. Пархоменко, 34, в тому числі щодо займаного відповідачем Фізичною особою - підприємцем - ОСОБА_2 приміщення загальною площею 17,51 м.кв.

Факт надання опалення до об'єкту відповідача, розташованого за адресою: вул. Пархоменко, 34, загальною площею 17,51 м.кв. підтверджується актами прийому - передачі теплової енергії за березень, квітень 2014р., за січень, лютий, березень 2015р., направлених на адресу відповідача згідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, з повідомленнями про вручення поштового направлення, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно умов договору позивачем позивачем були виставлені Споживачу теплової енергії рахунки за березень та квітень 2014р., за січень, лютий, березень 2015р., які були направлені засобами поштового зв'язку на адресу відповідача.

У зв'язку з тим, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості поставленої теплової енергії всупереч вимогам договору та закону належним чином не виконав, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим (ст.43 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у стягненні з відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання, надані позивачем на підставі договору на споживання теплової енергії №140 від 01.12.2006р.

Враховуючи статус сторін, характер правовідносин між учасниками договору, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, умовами договору на споживання теплової енергії №140 від 01.12.2006р.

Проаналізувавши положення укладеного між сторонами договору на споживання теплової енергії №140 від 01.12.2006р. суд дійшов висновку, що виниклі на його підставі правовідносини регламентуються нормами параграфу 5 глави 54 Цивільного кодексу України, який визначає загальні положення про енергопостачання.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов'язковості договору для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Господарським судом встановлено, що позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію, про що свідчать акти прийому - передачі теплової енергії за березень, квітень 2014р., за січень, лютий, березень 2015р. та акти-рахунки за березень, квітень 2014р., за січень, лютий, березень 2015р., які були направлені споживачу теплової енергії, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Отже, відповідач не мав жодних підстав для ухилення від належного виконання обов'язків з оплати виставлених рахунків.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач в порушення умов договору не виконав свої грошові зобов'язання з оплати одержаної теплової енергії.

Відповідачем дане у порядку встановленому господарським процесуальним законодавством не спростовано, доказів сплати заборгованості не надано.

Таке неналежне виконання грошових зобов'язань кваліфікується судом як їх порушення у розумінні ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання у розумінні ч. 1ст. 612 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання має на вимогу кредитора сплати заборгованість.

З огляду на дані норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованість в сумі 850,93грн.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго", м. Донецьк, в особі структурної одиниці Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" Слов'янська теплова електрична станція, м. Миколаївка Донецької області, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Миколаївка Донецької області, про стягнення суми основного боргу у розмірі 850,93грн. задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (84180, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Донбасенерго" (03150, м. Київ, б.34А, ) в особі структурної одиниці ПАТ "Донбасенерго" Слов'янської теплової електричної станції (84181, Донецька область, м.Миколаївка, вул.. Січовимх Стрільців, б. 9, , р/р3471 в ТВБВ 10004/0570 у філії Донецького ОУ АТ "Ощадбанк", МФО 335106) суму основного боргу у розмірі 850,93грн, а також відшкодування сплаченого судового збору в розмірі 1600,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

У судовому засіданні 16.08.2017р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.08.2017р.

Суддя Я.О. Левшина