ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Справа № 914/795/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Марка Р.І.,

суддів Желіка М.Б.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Лялька Н.Р.,

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом ОСОБА_2;

від відповідача за первісним позовом ОСОБА_3;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, № б/н від 03.07.2017р. (вх. № 01-05/3160/17 від 04.07.17)

на рішення Господарського суду Львівської області від 21.06.2017р.

у справі № 914/795/17, суддя Запотічняк О.Д.

за позовом: Приватного підприємства Оліяр, с.Ставчани Пустомитівського району Львівської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м.Львів,

про: визнання недійсним Акту-розрахунку від 01.03.2017р. та зобовязання відповідача припинити зловживання наданими йому правами

та за зустрічним позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м.Львів,

до відповідача: Приватного підприємства Оліяр, с.Ставчани Пустомитівського району Львівської області

про: стягнення частини вартості донарахованого обєму природного газу в сумі 106 000,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Львівської області від 21.06.2017 відмовлено в задоволенні первісного позову приватного підприємства «Оліяр» до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про визнання недійсним акту-розрахунку від 01.03.2017 та зобовязання відповідача припинити зловживання наданими йому правами, а також відмовлено в задоволенні зустрічного позову публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до приватного підприємства «Оліяр» про стягнення частини вартості донарахованого обєму природного газу в сумі 106 000,00 грн. Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.04.2017р. скасовано.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки оскаржуваний акт-розрахунок є прямим наслідком рішення комісії з розгляду актів про порушення, яким задоволено акт про порушення, визнання судом недійсним оскаржуваного акту-розрахунку в кінцевому результаті не захистить інтереси позивача, які полягають у доведеності того, що ПП «Оліяр» не здійснювало втручання у лічильний механізм.

Позовна вимога позивача щодо зобовязання відповідача припинити зловживання наданими йому правами з метою недопущення порушення законних прав та охоронюваних інтересів ПП «Оліяр» шляхом заборони вчиняти будь-які дії з припинення чи обмеження подачі природного газу ПП «Оліяр» спрямована на захист прав та інтересів позивача в майбутньому, що суперечить ст. 1 ГПК України. Позивачем не доведено що відповідачем неправомірно чи безпідставно в майбутньому будуть вчинятися дії щодо припинення чи обмеження подачі газу позивачу, тому дана вимога є безпідставною.

Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зареєстрований в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015 ще не діяв на момент виявлення розриву пломбувального дроту та не регулював відносини які виникли та передували складенню акту від 22.04.2015, а тому проведення донарахувань на підставі Кодексу газорозподільних систем за порушення які були вчинені до набрання ним чинності є безпідставними.

Враховуючи висновок трасологічної експертизи, зі сторони позивача несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку не було, а відповідачем не надано суду доказів які б спростовували висновок даної експертизи та не доведено, що внаслідок розриву пломбувального дроту у відповідача виникло право проводити донарахування обсягів природного газу.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Львівської області від 21.06.2017р. у справі № 914/795/17, відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою б/н від 03.07.2017р. (вх. № 01-05/3160/17 від 04.07.17).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2017 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задоволити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в договорі на розподіл природного газу не передбачено ні оперативно-господарської санкції у вигляді донарахування обєму природного газу, ні порядку такого застосування, а тому відповідач не застосовував до позивача оперативно-господарських санкцій, а суд першої інстанції не міг їх скасувати.

Вказує на те, що донарахування на підставі Кодексу газорозподільних систем, за порушення, які були вчинені до набрання чинності, здійснено відповідно до Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго України №618 від 27.12.2005, діючі на момент порушення, що кореспондуються з п. 1 глави 4 розділу ХІ Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕПК №2494 від 30.09.2015, тобто перерахунок здійснено за номінальною потужністю газового обладнання споживача, що підтверджується протоколом №1/02 від 16.02.2017 засідання комісії з розгляду актів про порушення, відповідно до якого здійснено донарахування, де зазначено, що ПП «Оліяр», зокрема порушено Правила обліку.

Зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно зазначено, що у відповідача не було права проводити донарахування обсягів природного газу, оскільки в порушення п. 6.3.4 договору ПП «Оліяр» пошкоджено пломби на газовому обладнанні, що не спростовано судом першої інстанції.

Висновок суду із посиланням на проведену експертизу в ході кримінального провадження про те, що газовий лічильник не відкривався сторонніми предметами, а тому зі сторони позивача несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку не було є передчасними, так як зрив пломбу вального матеріалу дає можливість здійснювати без облікове газоспоживання без втручання в роботу в лічильника газу.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 07.07.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, № б/н від 03.07.2017р. прийнято до провадження та справу № 914/795/17 призначено до розгляду на 07.08.2017р.

В судовому засіданні 07.08.2017 року представники сторін, надали пояснення по суті спору, а також пояснення з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 07.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Розглянувши наявні в справі матеріали, давши оцінку доводам, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2017 у справі №914/795/17 без змін, апеляційної скарги відповідача без задоволення, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 25.12.2013 між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (постачальник) та приватним підприємством «Оліяр» (споживач) було укладено договір №2014/ТП-ПР-21 1808 на постачання природного газу за регульованим тарифом.

Згідно умов даного договору постачальник зобовязався постачати природний газ споживачу в обсягах і порядку передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач зобовязався оплачувати постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та умовах передбачених договором.

Відповідно до п. 3.2 договору, облік обсягів газу, що постачається на умовах договору здійснюється згідно із Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України №618 від 27.12.2005, Технічною угодою, укладеною між сторонами та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку газу під час його розподілу.

Отже, сторони у вищезазначеному пункті договору погодили підзаконний нормативно-правовий акт, який регулює спірні правовідносини, які склались між сторонами, внаслідок укладення договору.

З цих підстав, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що проведення донарахувань, шляхом складення акту-розрахунку від 01.03.2017 на підставі Кодексу газорозподільних систем за порушення (виявлення розриву пломбувального дроту), які були вчинені до набрання ним чинності є безпідставним, оскільки вказаний Кодекс не регулював відносини які виникли між сторонами.

Згідно п. 3.3 договору сторони визначили, що кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності обєктів споживача за допомогою вузлів обліку визначених у додатку №1 до договору.

Згідно п. 5.3.5 договору, споживач зобовязаний забезпечити збереження і цілісність вузлів обліку та пломб на них і на газовому обладнанні, у тому числі відключеному від системи газопостачання, що знаходиться на території споживача, відповідність ЗВТ, встановлених на комерційному вузлі обліку газу тим, які зазначені у проектній документації на вузол обліку, вчасне проведення державної повідки ЗВТ встановлених на комерційних вузлах обліку газу, не допущення прострочення терміну повірки ЗВТ, встановлених на вузлах обліку газу.

Також, споживач зобовязаний негайно повідомляти постачальника про недоліки в роботі ЗВТ (вихід з ладу, несправність, пошкодження, у тому числі пломб).

Відповідно до п. 3.4. договору постачальник має право перевіряти роботу вузлів обліку установлених у споживача у тому числі за допомогою еталонних пересувних вимірювальних комплексів, газопроводи та газоспоживне обладнання, які розташовані на території обєктів споживача, а також вимагати позачергової перевірки вузлів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології.

Предметом первісного позову є вимоги ПП «Оліяр» до ПАТ «Львівгаз» про визнання недійсним акту-розрахунку від 01.03.2017, яким здійснено донарахування ПП «Оліяр» обєму природного газу в квітні 2015 року та зобовязано сплатити його вартість, а також про зобовязання ПАТ «Львівгаз» припинити зловживання наданим йому правами з метою недопущення порушення законних прав та охоронюваних законом інтересів ПП «Оліяр» шляхом заборони вчиняти будь-які дії з припинення чи обмеження подачі (транспортування, постачання) природного газу ПП «Оліяр».

Предметом зустрічного позову є вимога ПАТ «Львівгаз» до ПП «Оліяр» про стягнення частини вартості донарахованого обєму природного газу в сумі 106 000,00 грн.

Судами встановлено, що у відповідності до п. 3.4. договору, 22.04.2015 під час проведення відповідачем за первісним позовом перевірки технічного стану вузла обліку газу на обєкті позивача за первісним позовом (котельня) було виявлено обірваний пломбувальний дріт на пломбі лічильного механізму №90206248, про що представниками ПАТ «Львівгаз» (відповідач за первісним позовом) було складено акт № 15 -83/01 (а.с.51). Також в даному акті ПП «Оліяр» (позивач за первісним позовом) зобовязано здати лічильник на експертизу в ПАТ «Львівобленерго».

16.02.2017 акт № 15 - 83/01 від 22.04.2015 розглянутий на засіданні комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Львівгаз», та вирішено задоволити даний акт повністю. Засідання комісії оформлено протоколом №1/02 від 16.02.2017 (а.с.154-158).

Враховуючи рішення комісії та на підставі акту № 15-83/01 від 22.04.2015 ПАТ «Львівгаз» було здійснено перерахунок (донарахування) обсягів природного газу, що відображено в акті-розрахунку від 01.03.2017.

Як вбачається з вищезазначеного акту-розрахунку від 01.03.2017, розрахунок необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу проведено за період з 1 квітня 2015 року 07:00 години по 22 квітня 2015 року 09:00 годин, у зв'язку із пошкодженням пломби ПАТ «Львівгаз» на лічильнику газу РГк G-250 №9304. Розрахунок проведено на підставі п.1 гл.4 Розділу XI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015.

Також, на підставі даного розрахунку складено рахунок на оплату № 000201858 від 14.04.2017 в сумі 2 229 913,49 грн.

Окрім того, відповідачем за первісним позовом було надіслано позивачу повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання за № 000201858 від 14.04.2017, в зв'язку із тим, що у позивача за первісним позовом існує заборгованість в сумі 2 229 913,49 грн. Згідно даного повідомлення позивачу за первісним позовом пропонується до 10:00 години 26.04.2017 самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання.

Отже, враховуючи вищенаведене, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваний акт-розрахунок від 01.03.2017 лежить в прямому наслідковому звязку до рішення комісії, яке оформлено протоколом №1/02 від 16.02.2017 (а.с.154-158) на підставі акту про порушення №15-83/01 від 22.04.2015 року, а також про те, що даний акт-розрахунок від 01.03.2017 не породжує для сторін жодних прав чи обовязків, оскільки підставою для складення такого акту є рішення комісії, яким задоволено акт про порушення.

Таким чином, саме рішення комісії є правовою основою для проведення нарахування, а спірний акт-розрахунок лише засвідчує обсяг та вартість здійсненого перерахунку (донарахування). При цьому визнання його недійсним не скасує правову підставу здійснення таких перерахунків (донарахувань).

Водночас, місцевим господарським судом правильно встановлено, що позивач за первісним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги, оспорює не розмір проведеного перерахунку внаслідок порушення (виявлення розриву пломбувального дроту), а правову підставу для проведення перерахунку у звязку з відсутністю такого порушення (виявлення розриву пломбувального дроту).

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки оскаржуваний акт-розрахунок є прямим наслідком рішення комісії, яким задоволено акт про порушення, визнання судом недійсним оскаржуваного акту-розрахунку в кінцевому результаті не захистить інтереси позивача за первісним позовом, які полягають у доведеності того, що ПП «Оліяр» не здійснювало втручання у лічильний механізм, а також не поновить його порушене право.

Зі змісту первісного позову, вбачається, що ПП «Оліяр» звернулось з вимогою про зобовязання відповідача припинити зловживання наданими йому правами з метою недопущення порушення законних прав та охоронюваних інтересів ПП «Оліяр» шляхом заборони вчиняти будь-які дії з припинення чи обмеження подачі природного газу ПП «Оліяр», яка оцінюється судом як превентивний (попереджувальний) спосіб захисту порушеного права, який на відміну від інших способів передбачає захист права у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися.

Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Таким чином, позов про превентивний захист права може бути предявлений особою, яка має підстави передбачити можливість порушення свого права іншою особою.

Суд попередньої інстанції правильно встановив, що відсутня реальна загроза порушення права позивача та останнім не доведено що відповідачем неправомірно чи безпідставно в майбутньому будуть вчинятися дії щодо припинення чи обмеження подачі газу позивачу, тому дана вимога є безпідставною.

Що стосується зустрічного позову, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Судами встановлено, що відповідач просить суд стягнути з позивача частину вартості обєму природного газу на суму 106 000,00 грн. донарахованого згідно акту-розрахунку від 01.03.2017 внаслідок порушення, яке зафіксоване в акті про порушення №15-83/01 від 22.04.2015.

Відповідно до п. 6.2.3 договору, у разі невиконання споживачем зобовязань по договору, постачальник має право у встановленому законом порядку застосувати до споживача оперативно-господарські санкції, передбачені ст. 236 Господарського кодексу України, а також відмовитись від надання послуг, передбачених предметом договору тимчасово та/або зменшувати обсяг послуг, що надаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГК України за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Як передбачено ч.1 ст. 236 ГК України, у господарських договорах сторони можуть передбачати використання таких видів оперативно-господарських санкцій:

1) одностороння відмова від виконання свого зобов'язання управненою стороною, із звільненням її від відповідальності за це - у разі порушення зобов'язання другою стороною; відмова від оплати за зобов'язанням, яке виконано неналежним чином або достроково виконано боржником без згоди другої сторони; відстрочення відвантаження продукції чи виконання робіт внаслідок прострочення виставлення акредитива платником, припинення видачі банківських позичок тощо;

2) відмова управненої сторони зобов'язання від прийняття подальшого виконання зобов'язання, порушеного другою стороною, або повернення в односторонньому порядку виконаного кредитором за зобов'язанням (списання з рахунку боржника в безакцептному порядку коштів, сплачених за неякісну продукцію, тощо);

3) встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо;

4) відмова від встановлення на майбутнє господарських відносин із стороною, яка порушує зобов'язання.

Однак, ч. 2 ст. 236 ГК України передбачено, що перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у частині першій цієї статті, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 237 ГК України, підставою для застосування оперативно-господарських санкцій є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Оперативно-господарські санкції застосовуються стороною, яка потерпіла від правопорушення, у позасудовому порядку та без попереднього пред'явлення претензії порушнику зобов'язання.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, підставою для здійснення перерахунку (донарахування) обсягів природного газу, було порушення яке полягало у розриві пломбу вального дроту на пломбі лічильного механізму №90206248, що відображено в акті-розрахунку від 01.03.2017.

Як вбачається з оскаржуваного акту-розрахунку, розрахунок проведено на підставі п.1 гл.4 Розділу XI Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 від 06.11.2015.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що Кодекс газорозподільчих систем ще не діяв на момент виявлення розриву пломбувального дроту та не регулював відносини які виникли та передували складенню акту від 22.04.2015. Відтак проведення донарахувань на підставі Кодексу газорозподільчих систем за порушення які були вчинені до набрання ним чинності є безпідставним.

Як вбачається з п. 12.10 чинних на той час Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України № 618 від 27.12.2005 , за будь-яких перевірок у разі виявлення недоліків, що впливають на результати вимірювань об'єму газу (помилки в розрахунках об'єму протранспортованого газу, відсутність чи вихід з ладу вимірювальних перетворювачів параметрів газу і перепаду тиску, витоки газу в імпульсних лініях до перетворювачів тиску газу та перепаду тиску, виявлення факту несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку, використання конфігурації обчислювача, яка не відповідає документації на комерційний вузол обліку газу та інше), представник сторони, яка здійснює перевірку комерційного вузла обліку газу, разом з відповідальною особою за його технічний стан складає двосторонній акт про виявлені недоліки (форма акта довільна). Акт, підписаний представниками сторін, може бути підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого - переданого газу.

Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у пункті 5.13 цих Правил або умов договору у випадках виявлення недоліків, які не передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 5.13 Правил, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках:

- тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну, позачергову, експертну повірки та ремонт);

- непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу;

- наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів (несправність ЗВТ).

Відповідно до п. 5.13.1 Правил, перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Відповідно до п. 5.13.2 Правил, якщо власником комерційного вузла обліку газу є споживач, перерахунки об'єму протранспортованого газу за період відсутності (несправності) ЗВТ здійснюються обліковою організацією за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

З наведеного вбачається що, підставою для проведення перерахунку обсягу спожитого газу в контексті даного позову має бути наявний факт несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку.

Більше того, суд звертає увагу на те, що положення Кодексу газорозподільчих систем на які відповідач посилається у оскаржуваному акті-розрахунку (п.1 гл.4 Розділу XI Кодексу газорозподільчих систем )також передбачають, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ розрахунок обєму необлікованого природного газу здійснюється за номінальною потужністю газового обладнання споживача (несанкціонованого споживача) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Як правильно встановлено судом, представником ПП «Оліяр» було подано заяву до Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області щодо зафіксованого в акті від 22.04.2015р. факту розриву пломбу вального дроту. За даною заявою було відкрито кримінальне провадження за № 0000587 від 29 квітня 2015 року. За результатами трасо логічної експертизи проведеної в ході слідчої перевірки, експертом було встановлено, що Механізм наданого для дослідження газового лічильника, не відкривався сторонніми предметами, свинцеві пломби якими опечатаний механізм обліку використаного газу газового промислового лічильника, який знаходився за адресою с. Ставчани, Пустомитівського району Львівської області на території ПП «Оліяр», вскриттю та повторному накладанню не підлягали, Контрольні стрічки №№ 5182813, 5182814,6131478, та текстом :» УВАГА" ОПЛОМБОВАНО * ОСОБА_4» не мають пошкоджень, Механізм наданого для дослідження газового промислового лічильника, не піддавався будь яким змінам механізм обліку використаного газу.

З наведеного вбачається, що зі сторони позивача за первісним позовом несанкціонованого втручання в конструкцію чи в роботу вузла обліку не було. Відповідачем за первісним позовом не надано суду доказів які б спростовували висновок експертизи та не доведено, що внаслідок розриву пломбу вального дроту у відповідача за первісним позовом виникло право проводити донарахування обсягів природного газу. З цих підстав місцевим господарським судом правильно відмовлено в задоволенні зустрічного позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак така апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом (відповідач за первісним позовом).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

рішення господарського суду Львівської області від 21.06.2017 у справі №914/795/17 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено 11.08.2017.

Головуючий суддя: Марко Р.І.

Судді: Желік М.Б.

ОСОБА_1