РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2017Справа №910/10352/17

За позовомНадвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
доПублічного акціонерного товариства «Укрнафта»
простягнення 105683 грн. 59 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: Івахненко І.В. - представник за довіреністю № 10-482/д від 02.08.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.06.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення 105683 грн. 59 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем шкоди державі у зв'язку з видачею довідок про заробіток для обчислення пенсії, в яких не враховано обмеження максимальної величини заробітної плати (доходжу), яка враховується для обчислення пенсії, у зв'язку з чим позивачем було надмірно виплачено пенсіонерам пенсії у загальному розмірі 105683 грн. 59 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача як шкоду, завдану неправомірно поведінкою відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2017 порушено провадження у справі № 910/10352/17, розгляд справи призначено на 14.07.2017.

13.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзиві на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що жодним законом, в тому числі Законом України «Про пенсійне забезпечення» в редакції станом на дату видачі довідок, не було встановлено обмежень щодо максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів. Водночас, відповідач зазначив, що зміни до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 22.05.2003, та було зазначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу) в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників.

Крім того, позивачем було заявлено про застосування позовної давності.

З огляду на викладене, відповідач просив суд відмовити у позові Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2017, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 28.07.2017.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.07.2017 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

Представник позивача у судове засідання 28.07.2017 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 734.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами

У судовому засіданні 28.07.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 07.03.2003 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_2, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 31958 грн. 54 коп. (період з 01.03.2001 по 31.12.2001 - 12506 грн. 42 коп.; період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 15732 грн. 36 коп.; період з 01.01.2003 по 28.02.2003 - 3719 грн. 76 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 7/27 від 07.03.2003, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_2, за період з 01.03.2001 по 28.02.2003, про що було складено акт перевірки № 118 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 118 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_2 за 1998, 1999, 2000 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 3152 грн. 62 коп. (за 2001 рік - 1228 грн. 48 коп., за 2002 рік - 1604 грн. 58 коп.; за 2003 рік - 318 грн. 56 коп.). Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2001 № 225 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 494, якою з 2001 та 2002 року було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2001 рік з березня місяця таке обмеження становило 1600 грн. 00 коп., з травня 2002 року по травень 2003 року - 2200 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2001 по 28.02.2003.

Водночас, в акті перевірки № 118 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 05.05.2000 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_3, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 22912 грн. 65 коп. (період з 01.05.1998 по 31.12.1998 - 6285 грн. 20 грн.; період з 01.01.1999 по 31.12.1999 - 10000 грн. 68 коп.; період з 01.01.2000 по 31.04.2000 - 6626 грн. 77 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 7/27 від 05.05.2000, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_3, за період з 01.05.1998 по 30.04.2000, про що було складено акт перевірки № 119 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 119 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_3 за 1998, 1999, 2000 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 3313 грн. 06 коп. 9за 1998 рік - 883 грн. 16 коп.; за 1999 рік - 1683 грн. 40 коп.; за 2000 рік - 746 грн. 50 коп.). Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064, якою з 01.07.1998 року було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2000 рік таке обмеження становило 1000 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_3 за період з 01.05.1998 по 30.04.2000.

Водночас, в акті перевірки № 119 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 17.03.2003 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 17/28 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_4, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 29461 грн. 29 коп. (період з 01.03.2001 по 31.12.2001 - 11632 грн. 83 коп.; період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 14545 грн. 08 коп.; період з 01.01.2003 по 28.02.2003 - 3283 грн. 38 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 17/28 від 17.03.2003, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_4, за період з 01.03.2001 по 28.02.2003, про що було складено акт перевірки № 120 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 120 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_4 за 2001-2003 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 2145 грн. 05 коп. Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2001 № 225 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 494, якою з 01.03.2001 та з 01.05.2002 було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2001 рік з березня місяця таке обмеження становило 1600 грн. 00 коп., з травня 2002 року по травень 2003 року - 2200 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_4 за період з 01.03.2001 по 28.02.2003.

Водночас, в акті перевірки № 120 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 20.11.2001 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_5, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 15301 грн. 34 коп. (період з 01.11.1999 по 31.12.1999 - 698 грн. 53 коп.; період з 01.01.2000 по 31.12.2000 - 7771 грн. 34 коп.; період з 01.01.2001 по 31.10.2001 - 6831 грн. 47 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 7/27 від 20.11.2001, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_5, за період з 01.11.1999 по 31.10.2001, про що було складено акт перевірки № 121 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 121 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_5 за 1999 - 2001 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 828 грн. 68 коп. Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064, якою з 01.07.1998 було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2000 рік таке обмеження становило 1000 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_5 за період з 01.11.1999 по 31.10.2001.

Водночас, в акті перевірки № 121 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 18.06.2003 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 17/73 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_6, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 31487 грн. 18 коп. (період з 01.06.2001 по 31.12.2001 - 7989 грн. 63 коп.; період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 15385 грн. 95 коп.; період з 01.01.2003 по 31.05.2003 - 8111 грн. 60 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 17/73 від 18.06.2003, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_6, за період з 01.06.2001 по 31.05.2003, про що було складено акт перевірки № 122 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 122 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_6 за 2001 - 2003 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 1736 грн. 56 коп. Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2001 № 225 та постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 494, якою з 01.03.2001 по з 01.05.2002 було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2001 рік таке обмеження становило 1600 грн. 00 коп., на 2002 рік - 2200 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_6 за період з 01.06.2001 по 31.05.2003.

Водночас, в акті перевірки № 122 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 15.09.2001 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_7, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 16289 грн. 53 коп. (період з 01.09.1999 по 31.12.1999 - 1196 грн. 97 коп.; період з 01.01.2000 по 31.12.2000 - 8124 грн. 13 коп.; період з 01.01.2001 по 31.08.2001 - 6968 грн. 43 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 7/27 від 15.09.2001, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_7, за період з 01.09.1999 по 31.08.2001, про що було складено акт перевірки № 123 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 123 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_7 за 1999 - 2001 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 1172 грн. 02 коп. Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064, якою з 01.07.1998 було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2000 - 28.02.2001 таке обмеження становило 1000 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_7 за період з 01.09.1999 по 31.08.2001.

Водночас, в акті перевірки № 123 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 19.12.2001 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_8, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 33683 грн. 14 коп. (період з 01.12.1999 по 31.12.1999 - 450 грн. 00 коп.; період з 01.01.2000 по 31.12.2000 - 15143 грн. 33 коп.; період з 01.01.2001 по 30.11.2001 - 18089 грн. 81 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 7/27 від 19.12.2001, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_8, за період з 01.12.1999 по 30.11.2001, про що було складено акт перевірки № 124 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 124 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати ОСОБА_8 за 1999 - 2001 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 7917 грн. 95 коп. Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064, якою з 01.07.1998 було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2000 рік таке обмеження становить 1000 грн. 00 коп. Крім того, такі розходження виникли у зв'язку з недотриманням постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2001 № 225, якою з 2001 та 2002 року було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2001 рік таке обмеження становило 1600 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_8 за період з 2000 - 2001 роки.

Водночас, в акті перевірки № 124 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Судом встановлено, що 01.07.2000 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 17/61 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_9, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 16172 грн. 15 коп. (період з 01.07.1998 по 31.12.1999 - 2672 грн. 64 коп.; період з 01.01.1999 по 31.12.1999 - 7028 грн. 92 коп.; період з 01.01.2000 по 30.06.2000 - 6470 грн. 59 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що головним спеціалістом відділу надходження, прогнозування платежів, обліку застрахованих осіб та контрольно-перевірочної роботи управління Пенсійного фонду України в Надвірнянському районі було проведено перевірку достовірності довідки про заробітну плату № 17/61 від 01.07.2000, видану Публічним акціонерним товариством «Укрнафта»на громадянку ОСОБА_10, за період з 01.07.1998 по 30.06.2000, про що було складено акт перевірки № 125 від 16.04.2014 (копія акту долучена позивачем до позовної заяви).

В акті перевірки № 125 від 16.04.2014 зазначено, що при перевірці відомостей нарахування заробітної плати за 1998, 1999, 2000 роки встановлено, що суми, вказані в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії, відповідають даним особових рахунків по нарахуванню заробітної плати. Разом з тим, в заробіток для обчислення пенсії зайво включено нарахування в сумі 1584 грн. 54 коп. Дані розходження виникли по причині недотримання постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064, якою з 01.7.1998 було запроваджено обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії. На 2000 рік таке обмеження становить 1000 грн. 00 коп.

За наслідками перевірки необхідно подати нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_10 за період з 01.07.1998 по 30.06.2000.

Водночас, в акті перевірки № 125 від 16.04.2014 зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначив, що на підставі вказаних проведених перевірок достовірності довідок, він звернувся до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» щодо видачі нових довідок про заробітну плату для обчислення пенсій вказаних осіб з урахуванням обставин, встановлених в актах перевірки довідки про заробітну плату (зокрема, у урахуванням обмежень максимальних величин заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії, що були встановлені постановами Кабінету Міністрів України). Однак, відповідач не погодився із результатами проведених позивачем перевірок та надав заперечення на скаредні позивачем акти перевірки довідок.

Позивач зазначає, що наразі, з огляду на ненадання відповідачем нових довідок про заробітну плату (з врахуванням обмежень заробітної плати, яка враховується для обчислення пенсії) пенсії вказаним особам (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9.) виплачуються у завищеному розмірі, що завдає матеріальну шкоду органам Пенсійного фонду, перешкоджає у здійсненні належного фінансування пенсійних витрат та позбавляє позивача можливості належним чином виконувати покладені на нього функції.

Зокрема, позивач зазначив, що вказаним фізичним особам (пенсіонерам), у зв'язку з наданням відповідачем довідок про нарахування заробітної плати без врахування граничних обмежень, були надмірно виплачені грошові кошти (пенсії) у загальному розмірі 105683 грн. 59 коп., а саме: на користь ОСОБА_2 за період з січня 2004 року по лютий 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 20006 грн. 74 коп.; на користь ОСОБА_3 за період з січня 2004 року по лютий 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 7577 грн. 83 коп.; на користь ОСОБА_4 за період з січня 2004 року по січень 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 10728 грн. 85 коп.; на користь ОСОБА_5 за період з січня 2004 року по лютий 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 9806 грн. 25 коп.; на користь ОСОБА_6 за період з січня 2004 року по лютий 2016 було надмірно виплачено пенсію у розмірі 10715 грн. 42 коп.;на користь ОСОБА_7 за період з січня 2004 року по січень 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 4549 грн. 51 коп.; на користь ОСОБА_8 за період з січня 2004 року по лютий 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 25884 грн. 52 коп.; на користь ОСОБА_9 за період з січня 2004 року по лютий 2016 року було надмірно виплачено пенсію у розмірі 16414 грн. 74 коп.

З огляду на викладене, позивач зазначає, що вказану сума надмірно виплаченої пенсіонерам пенсії у загальному розмірі 105683 грн. 59 коп. підлягає обов'язковому поверненню до бюджету Пенсійного фонду України в районі, з огляду на що просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» на користь Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області надмірно виплачену пенсію у загальному розмірі 105683 грн. 59 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено приписами ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, частинами першою і другою якої встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення, звільняє боржника від відповідальності (виключає його відповідальність).

Як встановлено судом, 07.03.2003 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_2, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 31958 грн. 54 коп. (період з 01.03.2001 по 31.12.2001 - 12506 грн. 42 коп.; період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 15732 грн. 36 коп.; період з 01.01.2003 по 28.02.2003 - 3719 грн. 76 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 05.05.2000 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_3, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 22912 грн. 65 коп. (період з 01.05.1998 по 31.12.1998 - 6285 грн. 20 грн.; період з 01.01.1999 по 31.12.1999 - 10000 грн. 68 коп.; період з 01.01.2000 по 31.04.2000 - 6626 грн. 77 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 17.03.2003 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 17/28 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_4, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 29461 грн. 29 коп. (період з 01.03.2001 по 31.12.2001 - 11632 грн. 83 коп.; період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 14545 грн. 08 коп.; період з 01.01.2003 по 28.02.2003 - 3283 грн. 38 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 20.11.2001 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_5, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 15301 грн. 34 коп. (період з 01.11.1999 по 31.12.1999 - 698 грн. 53 коп.; період з 01.01.2000 по 31.12.2000 - 7771 грн. 34 коп.; період з 01.01.2001 по 31.10.2001 - 6831 грн. 47 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 18.06.2003 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 17/73 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_6, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 31487 грн. 18 коп. (період з 01.06.2001 по 31.12.2001 - 7989 грн. 63 коп.; період з 01.01.2002 по 31.12.2002 - 15385 грн. 95 коп.; період з 01.01.2003 по 31.05.2003 - 8111 грн. 60 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 15.09.2001 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_7, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 16289 грн. 53 коп. (період з 01.09.1999 по 31.12.1999 - 1196 грн. 97 коп.; період з 01.01.2000 по 31.12.2000 - 8124 грн. 13 коп.; період з 01.01.2001 по 31.08.2001 - 6968 грн. 43 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 19.12.2001 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 7/27 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_8, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 33683 грн. 14 коп. (період з 01.12.1999 по 31.12.1999 - 450 грн. 00 коп.; період з 01.01.2000 по 31.12.2000 - 15143 грн. 33 коп.; період з 01.01.2001 по 30.11.2001 - 18089 грн. 81 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Як встановлено судом, 01.07.2000 Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта», яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрнафта», було видано Довідку № 17/61 про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_9, в якій зазначено, що заробіток вказаної особи, який враховується для обчислення пенсії, склав 16172 грн. 15 коп. (період з 01.07.1998 по 31.12.1999 - 2672 грн. 64 коп.; період з 01.01.1999 по 31.12.1999 - 7028 грн. 92 коп.; період з 01.01.2000 по 30.06.2000 - 6470 грн. 59 коп.), копія вказаної довідки долучена позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції закону до 10.06.2003 - надалі Закон України «Про пенсійне забезпечення») виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 64 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, що визначається відповідно до статей 65-67 цього Закону, який громадяни одержували перед зверненням за пенсією.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у заробіток для обчислення пенсій включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, в редакції ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» станом на періоди, за які враховується пенсія, та які вказані у спірних довідках, виданих Публічним акціонерним товариством «Укрнафта», не було встановлено обмеження щодо граничних величин заробітної плати (доходу), яка враховується для обчислення пенсії.

Водночас, зміни до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» були внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 22.05.2003 N 854-IV, яким частину першу статті 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», викладено в такій редакції: «до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)".

Судом встановлено, що вказаний закон набрав чинності 10.06.2003 (дата опублікування в газеті «Голос Україна» та газеті «Урядовий кур'єр»).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обмеження щодо максимальних величин фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, які були встановлені з 10.06.2003 (Закон України «Про пенсійне забезпечення»), не стосуються спірних довідок, виданих відповідачем на ім'я ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, так як періоди, за які враховується заробіток, та вказані у спірних довідках, вказані до 10.06.2003.

Водночас, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 № 1064 (втрата чинності 07.03.2001) встановлено максимальну величину фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу у розмірі 1000 гривень на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2001 № 225 встановлено максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких відповідно до законів України справляються страхові внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в розмірі 1600 гривень на місяць у розрахунку на кожну фізичну особу - платника внесків.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 494 встановлено максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких відповідно до законів України справляються страхові внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в розмірі 2200 гривень на місяць у розрахунку на кожну фізичну особу - платника внесків.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2003 № 605 встановлено максимальну величину фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничну суму заробітної плати (доходу), з яких відповідно до законів України справляються страхові внески до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, в розмірі 2660 гривень на місяць у розрахунку на кожну фізичну особу - платника внесків.

При цьому, у вказаних постановах Кабінету Міністрів України не зазначено, що саме на підприємство (в даному випадку на відповідача) покладено обов'язок щодо застосування обмеження максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до п. 1 Положення Про Пенсійний фонд України пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 2 Положення Про Пенсійний фонд України основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; внесення пропозицій Міністру щодо формування державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; ефективне та цільове використання коштів, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів; забезпечення надходжень від сплати збору на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, ведення обліку цих надходжень, інших коштів відповідно до законодавства та здійснення контролю за їх сплатою, забезпечення ведення реєстру застрахованих осіб; виконання інших завдань, визначених законами України та покладених на Пенсійний фонд України Президентом України.

У п. 4 Положення Про Пенсійний фонд України зазначено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує, координує та контролює роботу головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь у районах, містах, районах у містах, а також управлінь у містах та районах (далі - територіальні органи) щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, саме на орган, що призначив пенсію покладено контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником, на відповідність відомостей викладених в цих документах законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

У ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про обов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Таким чином, відповідач (Публічне акціонерне товариство «Укрнафта») несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну державі, у випадку видачі відповідачем недостовірних документів та наданні недостовірних даних.

Однак, як встановлено судом, видані відповідачем довідки є достовірними, про що зазначає сам позивач.

Зокрема, в акті перевірки № 118 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 7/27 від 07.03.2003 (ОСОБА_2.), акті перевірки № 119 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 7/27 від 05.05.2000 (ОСОБА_3.), акті перевірки № 120 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 17/28 від 17.03.2003 (ОСОБА_4.), акті № 121 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 7/27 від 20.11.2001 (ОСОБА_5.), акті № 122 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 17/73 від 18.06.2003 (ОСОБА_6.), акті № 123 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 7/27 від 15.09.2001 (ОСОБА_7.), акті № 124 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 124 від 16.04.2014 (ОСОБА_8.), акті № 125 від 16.04.2014, складеному щодо перевірки довідки № 125 від 16.04.2014 (ОСОБА_10.) зазначено, що первинні документи, використані при проведенні перевірки, достовірні, надані в повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи, що надана відповідачем інформація (довідки про заробіток про обчислення пенсії) є достовірною, а контрольні функції за дотриманням діючого законодавства при призначенні пенсії та щодо перевірки документів, наданих заявником, на відповідність відомостей викладених в цих документах законам і підзаконним актам, на підставі яких оформляється пенсія, покладено саме на орган, що призначив пенсію, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для відповідальності відповідача, а саме відшкодування матеріальної шкоди.

При цьому, виходячи з аналізу ст. 1166 Цивільного кодексу України, шкода відшкодовується за наявності складу цивільного правопорушення, а саме таких його елементів: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи, шкідливого результату такої поведінки (шкоди), причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою та вини особи, яка заподіяла шкоду.

Водночас, з огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами протиправної поведінки відповідача, а отже відсутні всі складові елементи цивільного правопорушення, та відповідно підстави для відшкодування шкоди.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у позові Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про стягнення 105683 грн. 59 коп.

При цьому, судом встановлено, що позивачем не було сплачено судовий збір при зверненні з даним позовом до суду, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Згідно з п. 4.5 постанови Пленуму «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7 у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується; у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові Публічного акціонерного товариства «Укрнафта», судовий збір не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 11.08.2017

Суддя І.М. Отрош