ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2017 р.Справа № 915/439/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Величко Т.А.,

суддів Лавриненко Л.В., Філінюка І.Г.

(згідно розпорядження керівника апарату від 16.08.2017р. №856 щодо повторного автоматичного розподілу справи)

при секретарі: Колбасовій О.Ф.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1;

від відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.07.2017р.

по справі № 915/439/17

за позовом ОСОБА_3 районного центру зайнятості

до відповідача: Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області

про стягнення 7373,31 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 районний центр зайнятості звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про стягнення 7373,31 грн. майнової (матеріальної) шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що гр. ОСОБА_4 в період з 21.08.2011 по 22.12.2011 та з 25.09.2013 по 21.08.2015 перебував на обліку, як безробітній та за вказані періоди отримав загальну суму грошових коштів у розмірі 7373,31 грн. у вигляді допомоги по безробіттю. 15.11.2016 ОСОБА_3 районним центром зайнятості було встановлено, що отримання матеріального забезпечення ОСОБА_4 за вищевказані періоди було незаконним, оскільки в цей період за рішенням Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 ОСОБА_4 відповідачем була призначена пенсія з 21.08.2011, тобто ОСОБА_4 відносився до категорії зайнятого населення. Позивач вважає, що через неправомірну відмову у призначені пенсії відповідачем було нанесено майнову шкоду ОСОБА_3 районному центру зайнятості, у вигляді незаконно виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_4 в сумі 7373,31грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, посилаючись на відсутність у своїх діях наявності складу цивільного правопорушення, а також і відсутності підстав для стягнення заявлених позивачем до стягнення в якості шкоди 7373,31грн.

Вказує, що на виконання судового рішення, протоколом управлінням Фонду від 24.02.2014 ОСОБА_4 була призначена пенсія за віком відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (за списком №2) з 21 серпня 2011 року. Виплата пенсії у сумі 42164,98 грн. за період з 21.08.2011 по 28.02.2014, згідно протоколу від 25.02.2014 була проведена в березні 2014.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не наведено фактів, які могли б свідчити, що виплата допомоги по безробіттю ОСОБА_4 зумовлена виключно діями відповідача, таким чином, відсутній прямий причинний зв'язок між відмовою в призначенні пенсії та збитками.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.07.2017 року (суддя Семенчук Н.О.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області на користь ОСОБА_3 районного центру зайнятості 7373,31 грн.

Судове рішення мотивоване обгрунтованістю та підтвердженістю позовних вимог, оскільки допомога по безробіттю у період після призначення пенсії, тобто після 21.08.201р., була виплачена гр. ОСОБА_4 всупереч вимогам Закону України «Про зайнятість населення» через неправомірні дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії за віком на пільговим умовах, що призвело до неправомірного нарахування та виплати гр. ОСОБА_4. допомоги по безробіттю.

Вказаними неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 районному центру зайнятості завдано матеріальну шкоду (збитки) у розмірі отриманої гр. ОСОБА_4 допомоги по безробіттю за період 21.08.2011 по 22.12.2011 в сумі 3024,41 грн. та за період з 25.09.2013 по 16.02.2014 в сумі 4348,90 грн., всього на суму 7373,31 грн., що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Центральне обєднання Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 04.07.2017р. у даній справі та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Доводи скаржника ґрунтуються на допущених господарським судом порушеннях норм матеріального права, неповному зясуванню обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Скаржник зазначає про відсутність підстав для застосування до управління заходу цивільної відповідальності у формі стягнення збитків (шкоди) на користь позивача, оскільки відповідальність є наслідком правопорушення, а жодних правопорушень відносно позивача управління не вчиняло.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом, заслухавши пояснення присутніх в засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали справи і це встановлено господарським судом, 28.12.2010р. гр.ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 РЦЗ з метою сприяння у працевлаштуванні.

28.12.2010р. гр.ОСОБА_4 було надано статус безробітного та відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена допомога по безробіттю, як для категорії застрахованих осіб.

Також 18.09.2013р. гр.ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 РЦЗ з метою сприяння у працевлаштуванні.

18.09.2013р. ОСОБА_4 було надано статус безробітного та 25.09.2013р. відповідно до ст. ст. 22, 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» призначена допомога по безробіттю, як для категорії застрахованих осіб предпенсійного віку.

За час перебування на обліку в ОСОБА_3 районному центрі зайнятості за період з 21.08.2011р. по 22.12.2011р. та з 25.09.2013р. по 16.02.2014р. ОСОБА_4 отримав допомогу по безробіттю в загальному розмірі 7373,31грн., що підтверджується розрахунком боргу ОСОБА_3 РЦЗ.

08.09.2011р. ОСОБА_4 звернувся до управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі (з 31.03.2017р. правонаступник - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 (а.с. 27).

Розглянувши заяву ОСОБА_4 комісією з призначення пенсій управлінням Фонду було прийнято рішення №27/10 від 27.10.2011р. про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.28).

Так, під час перебування на обліку ОСОБА_4, не погодившись з рішенням управління Фонду №27/10 від 27.10.2011р. звернувся з відповідним адміністративним позовом до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

07.05.2012р. постановою Миколаївського районного суду Миколаївської області відмовлено ОСОБА_4 в задоволенні позову, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013р.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014р. по справі №К/800/30753/13 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.05.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 скасовано. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Миколаївської області у призначенні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах. Скасовано рішення комісії з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Миколаївської області від 27 жовтня 2011 року № 27/5 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Миколаївської області відповідно до положень пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, починаючи з 21 серпня 2011 року (а.с. 29-30).

Позивач зазначає, що на момент звернення до центру зайнятості 28.12.2010р., 18.09.2013р. гр. ОСОБА_4 не отримував пенсію в зв'язку з чим не було правових підстав для відмови йому у наданні статусу безробітного тому гр. ОСОБА_4 було призначено та виплачено допомогу по безробіттю. Отже, на думку позивача, порушення вимог законодавства про зайнятість з боку центру зайнятості та гр.ОСОБА_4 під час його перебування на обліку як безробітного були відсутні.

В той же час, за посиланнями позивача, саме в результаті неправомірних дій Центрального об'єднання Управління пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області в частині відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах гр. ОСОБА_4 була нарахована та виплачена допомога по безробіттю на суму 7373,31 грн.

Посилаючись на неправомірні дії відповідача в частині відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах гр. ОСОБА_4, які призвели до невірного нарахування та виплати останньому допомоги по безробіттю, позивач звернувся з відповідним позовом до суду за захистом порушених прав.

Господарський суд, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, виходив з того, що допомога по безробіттю у період після призначення пенсії, тобто після 21.08.2011р, була виплачена гр. ОСОБА_4 всупереч вимогам Закону України «Про зайнятість населення» через неправомірні дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії за віком на пільговим умовах, що в подальшому встановлено в рішенні суду, що призвело до неправомірного нарахування та виплати гр. ОСОБА_4. допомоги по безробіттю.

З обгрунтованістю висновків суду погодитись можна.

З матеріалів справи вбачається, що

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», видами забезпечення є допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, видами соціальних послуг є професійна підготовка або перепідготовка, підвищення кваліфікації та профорієнтація. Відповідно до ст. 7, 16 цього ж Закону, допомога по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Фонд є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією. Держава є гарантом забезпечення застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

Пунктами 1, 18, 19 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють, у тому числі, управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи;

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно п. 8 ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» вказаного Закону страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

У силу ч. 1 ст. 23 названого Закону застрахованим особам, зазначеним у ч. 1 ст. 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд діє в інтересах держави і розпоряджається коштами державного фонду на випадок безробіття, який утворений як позабюджетний цільовий фонд для фінансування заходів, передбачених програмою зайнятості населення.

Відповідно до ст.22, ст.23 Закону України Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_4 було призначено та виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму 7373,31 грн., з яких за період з 21.08.2011р. по 22.12.2011р. в сумі 3024,41 грн. та за період з 25.09.2013р. по 16.02.2014р. в сумі 4348,90 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 районним центром зайнятості було отримано інформацію про те, що ОСОБА_4 відповідно до постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014р. призначена пенсія за віком на пільгових умовах , починаючи з 21.08.2011р.

Виплата пенсії у сумі 42164,98 грн. за період з 21.08.2011р. по 28.02.2014р., згідно протоколу від 25.02.2014р. була проведена відповідачем в березні 2014р.(а.с.32)

Відповідно до ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно з п.7 ч.1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014р. по справі №К/800/30753/13 касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 07.05.2012 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.04.2013 скасовано. Визнано протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Миколаївської області у призначенні ОСОБА_4 пенсії на пільгових умовах. Скасовано рішення комісії з призначення пенсій управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Миколаївської області від 27 жовтня 2011 року № 27/5 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Миколаївської області відповідно до положень пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, починаючи з 21.08.2011 (а.с.29-30).

Відповідачем на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014р. ОСОБА_4 була призначена пенсія за віком відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (за списком №2) з 21.08.2011р., що підтверджується протоколом №920130 від 24.02.2014р. (а.с.31).

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

З викладеного слідує, що відповідальність застрахованої особи настає лише у випадку несвоєчасного подання нею інформації про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг або умисного невиконання особою своїх обов'язків та зловживання ними, щодо неповідомлення про існування таких обставин.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що на момент звернення ОСОБА_4 до ОСОБА_3 районного центру зайнятості з заявами про надання статусу безробітного, ОСОБА_4 пенсії не отримував.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків згідно п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Способом захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до положень ст.107 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичуваним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.1166 ЦК України, згідно з ч.1,2,4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідальність органу державної влади настає у випадку незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності, шкідливого результату такої поведінки (шкода), причинного звязку між протиправною поведінкою і шкодою.

Отже, на момент звернення гр. ОСОБА_4 до позивача з заявами про надання статусу безробітного, підстав у останнього для відмови у наданні відповідного статусу не було, оскільки на той час гр.ОСОБА_4 пенсії те отримував.

Вказаними неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 районному центру зайнятості завдано матеріальну шкоду (збитки) у розмірі отриманої гр. ОСОБА_4 допомоги по безробіттю за період 21.08.2011р. по 22.12.2011р. в сумі 3024,41 грн. та за період з 25.09.2013р. по 16.02.2014р. в сумі 4348,90 грн., всього на суму 7373,31 грн., що свідчить про обґрунтованість позовних вимог.

За умови належно своєчасного призначення пенсії гр. ОСОБА_4 з 21.08.2011р. за віком на пільгових умовах у позивача були б відсутні правові підстави виплачувати йому допомогу як безробітній особі.

Відтак, виходячи з обставин даної справи та враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача коштів у сумі 7373,31грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо відсутності складу цивільного правопорушення, на чому наполягає відповідач та скаржник, апеляційна інстанція не приймає оскільки саме неправомірні дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії за віком на пільговим умовах, що в подальшому встановлено в рішенні суду, призвели до неправомірного нарахування та виплати гр. ОСОБА_4 допомоги по безробіттю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Миколаївської області від 04.07.2017 року по справі № 915/439/17 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,

суд постановив:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного Управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 04.07.2017р. у справі №915/439/17 без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя І.Г. Філінюк