ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" серпня 2017 р. Справа № 918/1221/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали

скарги ОСОБА_1 сільського комунального підприємства на дії органу ДВС

у справі

за позовом Державної екологічної інспекції у Рівненській області

до відповідача ОСОБА_1 сільського комунального підприємства

про стягнення збитків в сумі 5 3967 37 грн. 22 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача (стягувача): не з'явився

від відповідача (боржника): ОСОБА_2 (довіреність № б/н від 16.01.2017 року)

від відповідача (боржника): ОСОБА_3 (довіреність № б/н від 18.07.2017 року)

від відповідача (боржника): ОСОБА_4- директор, (НОМЕР_1 від 17.02.1999 року)

від органу ДВС: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Державна екологічна інспекція у Рівненській області (позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 сільського комунального підприємства (відповідач) про стягнення в сумі 5 3967 37,22 грн.

Рішенням суду від 16.01.2017 року позов задоволено, стягнено з ОСОБА_1 сільського комунального підприємства 5 396 737,22 грн збитків, заподіяних державні внаслідок самовільного забору та використання води з підземного водоносного горизонту без спеціального дозволу на користування надрами, та зарахувати їх до спеціальних фондів Державного та місцевого бюджетів таким чином: 30%, що складає 1 619 021,17 грн. - до спеціального фонду Державного бюджету України; 20%, що складає 1 079 347,44 грн. - до спеціального фонду бюджету Рівненської області; 50%, що складає 2 698 368,61 грн. - до спеціального фонду місцевого бюджету ОСОБА_1 сільської ради Млинівського району Рівненської області та 80 951,06 грн судового збору.

30.01.2017 року на виконання рішення суду видано відповідні судові накази.

04.04.2017 року в.о. начальника відділу Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 сільського комунального підприємства судовий збір у розмірі 80 951,06 грн (ВП № 53701098).

11.04.2017 року начальником відділу Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 сільського комунального підприємства 5 396 737,22 грн збитків, заподіяних державні внаслідок самовільного забору та використання води з підземного водоносного горизонту без спеціального дозволу на користування надрами (ВП № 53750699).

11.04.2017 року начальником відділу Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про об'єднання виконавчих проваджень (ВП № 53701098 та ВП № 53750699) у зведене виконавче провадження (ВП № 53760791).

11.04.2017 року начальником відділу Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області винесено постанову про арешт коштів божника, які перебувають на рахунках:

333391 ОСОБА_5ПАТ КБ "Приватбанк" м. Рівне 1603

333391 ОСОБА_5ПАТ КБ "Приватбанк" м. Рівне 7367

333391 ОСОБА_5ПАТ КБ "Приватбанк" м. Рівне 8395

333368 Ф ОСОБА_5 обласне управління АТ ОЩАД м. Рівне 02

333368 Ф ОСОБА_5 обласне управління АТ ОЩАД м. Рівне 02 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику.

30.07.2017 року через службу діловодства суду боржник - Острожецьке сільське комунальне підприємство, не погоджуючись з діями державного виконавця Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, вчиненими в ході примусового виконання наказу № 918/1221/16 від 30.01.2017 року, подав відповідну скаргу, предметом якої є винесення постанови про арешт коштів на рахунках боржника в частині накладення арештів на окремі рахунки.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 03.07.2017 року № 01-04/173/2017 в зв'язку із закінченням повноважень судді Андрійчук О.В., відповідно до пунктів 2.3.49-2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/1221/16, за результатами якого справу розподілено судді Войтюку В.Р.

Ухвалою суду від 04.07.2017 року справу № 918/1221/16 прийнято до провадження суддею Войтюком В.Р., а скаргу на дії органу ДВС призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.07.2017 року.

18.07.2017 року через відділ канцелярії та документообігу суду представником відповідача (боржника) подано клопотання про долучення до матеріалів справи довідки щодо заборгованості підприємства, копію договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток та копію платіжного доручення № 44 від 13.04.2017 року.

Ухвалою суду від 18.07.2017 року розгляд скарги відкладено на 26.07.2017 року.

24.07.2017 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від боржника надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 26.07.2017 року розгляд скарги відкладено на 08.08.2017 року.

В судовому засіданні 08.08.2017 року представники скаржника (боржника) підтримали подану скаргу на дії ДВС з підстав, зазначених у скарзі.

08.08.2017 року на адресу господарського суду від представника органу ДВС надійшло клопотання про розгляд заяви без його участі, а також заперечення на скаргу, в якій останній зазначає, що рахунок 8395 ОСОБА_5 філія ПАТ КБ "Приватбанк" 333391 має спеціальний режим використання, а згідно з повідомлення банку, зазначено, що з рахунку № 1603, зазаначеного в постанові, не може проводитися стягнення в зв'язку з його призначенням.

Суд, розглянувши скаргу, встановив таке.

Як вбачається зі скарги, в останній боржник просить суд визнати неправомірними дії органу ДВС при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 11.04.2017 року, а вказану постанову - скасувати.

Скарга обґрунтована тим, що кошти, щодо яких винесено постанову про накладення арешту, використовуються боржником, зокрема для виплати заробітної плати, сплати єдиного внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на виконанні в органі ДВС знаходиться зведене виконавче провадження ВП№53760791, до якого входить, зокрема наказ Господарського суду Рівненської області № 918/1221/16 від 30.01.2017 року.

У межах зведеного виконавчого провадження органом ДВС винесено постанову про арешт коштів боржника від 11.04.2017 року, за якою накладено арешт на кошти в межах суми 6 025 857,10 грн, що містяться на рахунках: 333391 ОСОБА_5ПАТ КБ "Приватбанк" м. Рівне 1603, 333391 ОСОБА_5ПАТ КБ "Приватбанк" м. Рівне 7367, 333391 ОСОБА_5ПАТ КБ "Приватбанк" м. Рівне 8395, 333368 Ф ОСОБА_5 обласне управління АТ ОЩАД м. Рівне 02, 333368 Ф ОСОБА_5 обласне управління АТ ОЩАД м. Рівне 02.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

За приписами ч.ч. 1-4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача (ч. 3 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до п.п. 10.1., 10.3., 10.4., 10.9., 10.11. Постанови НБУ від 21.01.2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Банк здійснює арешт коштів на рахунку клієнта, операції за яким були зупинені відповідно до ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", на підставі постанови державного виконавця, яка надійшла до банку після повідомлення банком державного виконавця про відкриття клієнтом цього рахунку. Банк здійснює дії щодо арешту коштів відповідно до пункту 10.6 цієї глави. Банк, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) клієнта, уживає заходів щодо забезпечення виконання документа про арешт коштів після отримання документа про арешт коштів. Кошти, що арештовані на рахунку клієнта, забороняється використовувати до надходження платіжної вимоги/ інкасового доручення (розпорядження) за тим виконавчим документом, для виконання якого накладався арешт, або до отримання передбачених законодавством документів про зняття арешту з коштів. Зняття арешту з коштів банк здійснює за постановою державного виконавця, прийнятою відповідно до законодавства, або за постановою слідчого, коли під час провадження досудового слідства в застосуванні цього заходу відпаде потреба, а також за рішенням суду, яке надійшло до банку безпосередньо від суду.

Судом з матеріалів справи встановлено, що 17.07.2014 року між боржником (клієнт) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (банк) укладено договір про розрахунково - касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток № 14А21000127, за п. 1.1. якого банк здійснює розрахунково - касове обслуговування клієнта в частині відкриття карткових рахунків на користь фізичних осіб для виплати заробітної плати, стипендії та інших видів виплат.

Як вбачається з матеріалів справи, у ПАТ КБ "ПриватБанк" відкрито, зокрема рахунок № 8395, використовується боржником, у тому числі для виплати заробітної плати, сплати єдиного внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Статтями 8, 9, 68 ОСОБА_6 України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_6 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_6 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_6 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_6 України гарантується. Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися ОСОБА_6 України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із ст. 43 ОСОБА_6 України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно із ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

За ч. 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Пунктом 7 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 28.01.2016 № 01-06/131/16 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням господарськими судами Закону України «Про виконавче провадження» (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку ВГСУ)» встановлено, що накладення арешту на рахунок боржника, призначений для виплати заробітної плати працівникам підприємства, призводить до порушення їх конституційних прав.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Враховуючи викладене, накладення арешту на грошові кошти, за рахунок яких здійснюється виплата заробітної плати, є неправомірним.

Відповідно до ст. 67 ОСОБА_6 України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами обов'язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування").

За ч.ч. 7, 12 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

У п. 2 Наказу Міністерства доходів і зборів України № 453 від 09.09.2013 року "Про затвердження Порядку прийняття банками на виконання розрахункових документів на виплату заробітної плати" передбачено, що банки приймають від платників єдиного внеску грошові чеки, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником єдиного внеску розрахункових документів (документів на переказ готівки) про перерахування коштів для сплати сум єдиного внеску. Суми, сплачені за цими документами, повинні складати не менше 1/3 суми коштів для виплати заробітної плати, зазначеної в грошових чеках, платіжних дорученнях та інших розрахункових документах.

Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

У той же час ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У силу вимог ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З урахуванням викладеного, державний виконавець з метою недопущення у своїй діяльності прав та законних інтересів фізичних осіб на отримання заробітної плати не був позбавлений можливості отримати від банків, у яких накладеного арешт на кошти боржника, інформацію щодо цільового використання таких коштів та можливості звернення стягнення на них.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 19 ОСОБА_6 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_6 та Законами України.

За ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи встановлення судом порушень вимог чинного законодавства в діях органу ДВС при винесенні постанови про арешт коштів боржника від 11.04.2017 року, суд визнає доводи скаржника правомірними, а скаргу такою, яку належить задоволити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України. суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 сільського комунального підприємства на дії Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області та постанову про арешту коштів боржника від 11.04.2017 року задовольнити.

Визнати недійсною постанову Млинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області про арешт коштів боржника від 11.04.2017року, якою накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку № 8395 в ПАТ КБ "ПриватБанк", в частині виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/1221/16 від 30.01.2017 року, в межах сум грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати, сплати єдиного внеску та податку з доходів фізичних осіб.

Суддя Войтюк В.Р.