КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. Справа№ 910/5642/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Станіка С.Р.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача (апелянта): Потапенко С.Ю.- представник по довіреності №09/05-126 від 24.07.2016 р.

від відповідача: Войнаровська І.О. - керівник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р.

у справі №910/5642/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЕЛЛЕТ-ЕНЕРГО Україна"

про стягнення 962,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р. в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Публічне акціонерне товариство "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р. та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку скаржника, оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Крім того, апелянт вважає, що місцевий господарський суд визнав встановленими недоведені обставини і як наслідок, невідповідністю висновків обставинам справи, а також порушенням норм процесуального права.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Станіка С.Р., Гончарова С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.08.2017р.

Представник позивача у судовому засіданні 02.08.2017р., підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив суд задовольнити її, рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р. по справі № 910/5642/17 скасувати, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Присутній в судовому засіданні 02.08.2017р. представник відповідача з урахування поданого 01.08.2017р. відзиву заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення учасників судового процесу, присутніх в судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду без змін, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,

між Акціонерним банком "Енергобанк", правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Україна" (клієнт) було укладено договір від 30.10.2009 банківського рахунку № 50/ПЕУ-1/1, (надалі - договір) відповідно до умов якого банк відкриває клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок № 001, в національній валюті України/іноземній валюті, а також на інші поточні рахунки згідно заяви клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Сторонами підписано додатковий договір від 30.10.2009 про обслуговування за допомогою "Клієнт-банк" до договору банківського рахунку, відповідно до умов якого банк зобов'язується забезпечити оперативне ведення клієнтом своїх рахунків у банку та обмін технологічною інформацією за допомогою системи "Клієнт банк".

Згідно якого у п. 1.4 зазначеного договору передбачено, що банк має право здійснювати на підставі цього договору договірне списання коштів з рахунку клієнта, шляхом оформлення меморіального ордеру, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначивши номер, дату та пункт договору, яким передбачено можливість застосування договірного списань: (зокрема на оплату послуг банку, згідно Тарифів Банку). Зміна Тарифів банку здійснюється ; ініціативою Банку в порядку, передбаченому цим Договором.

В своєму позові позивач зазначає, що згідно з п. 5.8.1. Тарифів розрахунково-касового обслуговування для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ПАТ "ЕНЕРГОБАНК", затверджених протоколом ТК 204 від 24.06.2014, обслуговування кредитів, які отримані резидентами від іноземних кредиторів (на рік), складає 1 000,00 грн в т.ч. ПДВ. Позивач вказує на те, що банком надавалися послуги з обслуговування договору позики № 20/PEU-4 від 10.03.2014 р. з іноземним кредитом за 2014 рік на загальну суму 1 000,00 грн. В порядку договірного списання банком було списано 37,76 грн з розрахункового рахунку клієнта, що є сумою залишку на його рахунку. А відтак, залишок несплачених коштів складає 926,24 грн. З метою досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлялася претензія № 1563/11 від 11.07.2016 з вимогою сплатити заборгованість, однак дана вимога залишена без відповіді.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

З аналізу ст. 1066 Цивільного кодексу України вбачається, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. При цьому банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановленні строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України)

Згідно ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управленої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності до ст. 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Статті 1066, 1068 ЦК України встановлюють, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Виходячи із приписів статей 1071 ЦК України визначено перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно п. 1.38 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в України списання договірне - це списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ні клієнтом.

Відповідно до п. п. 26.2, 26.3 ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ кошті Україні" умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання і документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимог отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Частиною 4 статті 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Украй визначено, що у разі, якщо кредитором за договором є обслуговуючий платника банк, право банку на проведення договірного списання передбачається в договорі на розрахунково-касове обслуговування або іншому договорі про надання банківських послуг.

Як встановлено судом першої інстанції у договорі від 30.10.2009 сторонами передбачено можливість застосування договірного списання.

Згідно з виписки по особовому рахунку відповідача з 01.01.2015 по 31.01.2015 на особовому рахунку відповідача № 001 вихідний залишок становив 36 500,00 грн.

Даний факт також підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 20.04.2015 у справі 910/4957/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Україна" з до Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" про стягнення грошових коштів, яке набрало законної сили, та в силу ст. 35 ГПУ України не потребує повторному доказуванню.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи позивача щодо відсутності грошових коштів на рахунку відповідача щодо договірного списання у розмірі 1000,00 грн спростовуються наявними в матеріалах справи випискою по особовому рахунку відповідача з 01.01.2015 по 31.01.2015 на особовому рахунку № 001 та рішенням Господарського суду м.Києва від 20.04.2015 у справі 910/4957/15-г

Також слід зазначити, що позивачем долучено до позовної заяви додаток № 1 до Протоколу ТК №204 від 24 червня 2014 року, яким визначено пакети розрахунково-касового обслуговування, які вступають в дію лише з 14.07.2014р.

Колегія суддів апеляційної інстанції також зазначає, що у претензії позивача від 11.0716 № 1563/11 яка адресована відповідачу на сплату заборгованості у призначені платежу вказано: "сплата комісій за обслуговування операцій за договором позики від нерезидента згідно листа". Однак, такого типу операцій згідно додаток № 1 до Протоколу ТК №204 від 24 червня 2014 року не передбачено.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 № 96 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.02.2015 № 29 "Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Енергобанк", згідно з яким з 13.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Енергобанк".

Тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Енергобанк" запроваджено строком на три місяці з 13.02.2015 по 12.05.2015 включно.

11.06.2015 Правлінням НБУ № 370 від 379 прийнято постанову "Про відкликання банківської ліценції ПАТ "Енергобанк". 12.06.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Енергобанк" та призначення уповноважено особи фонду на ліквідацію банку".

Згідно частин 1, 4 ст. 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. Інвентаризація майна банку та формування ліквідаційної маси мають бути завершені у строк до шести місяців з дня прийняття рішення про ліквідацію банку та відкликання банківської ліцензії. Результати інвентаризації та формування ліквідаційної маси відображаються в акті, який підлягає затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо включення заборгованості відповідача у сумі 962,24 грн до ліквідаційної маси.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, та на спростування заперечень відповідача проти позову, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується яз висновком суду першої інстанції стосовно того, що заявлені позивачем вимоги є не обґрунтованими.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду міста Києва від 08.06.2017 року у даній справі є обґрунтованим та таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі безпідставні, необґрунтовані та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваного рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЕНЕРГОБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" Брайко Станіслав Анатолійович - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2017р. у справі №910/5642/17 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5642/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.Р. Станік

С.А. Гончаров