ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" серпня 2017 р. Справа № 916/1289/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Воровіній Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Фонду комунального майна Южненської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 96802,78 грн.,

за участю:

представника позивача: не з`явився.

представника відповідача: Ракітов А.Г. (за довіреністю);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Фонд комунального майна Южненської міської ради, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Товариства, про стягнення 96802,78грн. заборгованості за договором оренди.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання з відповідачем договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності Южненської міської територіальної громади від 01.11.2012 зі змінами, нецільове використання відповідачем отриманого в оренду комунального майна, складання з цього приводу актів позивачем.

Також вказує, що додатком № 2 методики розрахунку орендної плати за комунальне майно Южненської міської територіальної громади, затвердженим рішенням Южненської міської ради від 28.03.2013 № 783-VI, передбачена орендна ставка за використання комунального майна під розміщення складів у розмірі 15%, що набагато більше ніж орендна ставка за використання майна за розміщення камери схову та льодового катка як це передбачено договором між сторонами.

З посиланням на ці та вказані інші вказані у позовній заяві обставини просить стягнути з відповідача 96802,78грн.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на цільове використання орендованого майна, знаходження в приміщенні приладдя, апаратури та інвентарю яке використовується саме для забезпечення використання льодового катку в зимовий період, складання позивачем Акту робочої групи в один день з датою розпорядження міського голови про створення такої групи, відсутність заборгованості зі сплати орендної плати, своєчасну оплату виставлених позивачем рахунків.

Також вказує, що у зимовий період 2015-2016 роки льодовий каток дійсно не працював в зв'язку з його несправністю та ремонтом майже до кінця лютого 2016 року, при цьому орендна плата сплачувалась за весь час у повному обсязі.

З цих та інших викладених у відзиві на позов обставин просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між сторонами був підписаний договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності Южненської міської територіальної громади від 01.11.2012, зі змінами від 13.07.2013, відповідно до п.1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає у строкове платне користування комунальне майно - нежитлову будівлю загальною площею 500,7кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_1.

Вказане майно було передано відповідачеві за актом приймання-передачі від 01.11.2012 (додаток № 2 до договору). Таким чином, фактично між сторонами виникли взаємні права та обов'язки, характерні для взаємовідносин щодо оренди майна.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За умовами договору з урахуванням внесених змін (п.1.3) майно передавалось в оренду з метою:

- розташування об'єкту соціального призначення - льодовий каток в період з 01 листопада по 28 лютого кожного року;

- розташування камери схову в період з 01 березня по 31 жовтня кожного року.

Пунктом 3.1 договору сторони визначили розмір орендної плати, який становить з 01 листопада по 28 лютого кожного року - 3207,79 грн. щомісячно, а з 01 березня по 31 жовтня кожного року - 855,41грн. щомісячно з урахуванням індексу інфляції згідно розрахунку орендної плати.

Згідно з п.3.5 договору, відповідач повинен перераховувати орендну плату на рахунок позивача щомісяця не пізніше 20-го числа поточного місяця.

У тексті позовної заяви позивач визначив предмет спору як стягнення боргу за договором оренди.

При цьому позивач не надає розрахунок суми боргу, а лише посилається на існуючий розрахунок несплаченої орендної плати до Акту робочої групи з проведення інвентаризації та контролю за використанням орендованих нежитлових приміщень комунальної власності Южненської міської ради від 04.05.2017. Вказаний акт додано до позовної заяви. Як з тексту позовної заяви так і з зазначеного акту вбачається, що у розрахунках використовується орендна ставка за розміщення складу у розмірі 15%. В якості підстави для застосування такої ставки позивач посилається на нецільове використання відповідачем об'єкту оренди так як наслідок необхідність застосування іншого порядку розрахунку суми орендної плати, а саме використання у формулі орендної ставки саме за розміщення складу у розмірі 15%.

Такий механізм розрахунку орендної плати договором не передбачений.

В судовому засіданні представник позивача не зміг детально пояснити розрахунок, лише підтримав вищевикладену позицію відносно того, що внаслідок нецільового використання майна було застосовано орендної ставку за розміщення складу, оскільки саме так на думку позивача відповідач використовував приміщення.

Стаття 525 Цивільного Кодексу України ззабороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач не навів норму закону, яка б давала йому підстави на зміну умов договору в частині зміни методики нарахування та розміру орендної плати. Договором між сторонами також не передбачено можливості вчинення таких дій в односторонньому порядку.

Відповідач надав до суду копії рахунків, які позивач виставляв йому для оплати оренди, а також докази повної оплати цих рахунків.

Факт здійснення такої оплати позивачем не заперечується та фактично підтверджений також у вищезазначеному Акті робочої групи від 04.05.2017.

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з наступного, - незалежно від того мав місце факт нецільового використання орендованого приміщення чи ні, це не надавало позивачеві права в односторонньому порядку змінювати умови договору. Крім того, з матеріалів справи, насамперед з акту від 28.07.2017, вбачається, що у вказаному приміщенні знаходяться приладдя, апаратура та інвентар, які є необхідними для функціонування льодового катку у зимовий період.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 96802,78грн. з посиланням на застосування 15-ти відсоткової орендної ставки за розміщення складу задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального Кодексу України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ст. 202, ст.ст. 525, 526, 626, 629, Цивільного Кодексу України, ст.ст.22, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального Кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 11.08.2017 року. Повний текст рішення складений 16 серпня 2017 р.

Суддя Р.В. Волков