номер провадження справи 13/107/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.08.2017 Справа № 908/3982/14

Суддя Корсун В.Л. розглянувши матеріали скарги публічного акціонерного товариства Азовзагальмаш за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадження № 47730269

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРПАЙП УКРАЇНА, 49005, м. Дніпропетровськ, вул. Пісаржевського, буд. 1-а

до відповідача: публічного акціонерного товариства Азовзагальмаш, 87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівників, буд. 1

про стягнення 59 570 176,48 грн.

орган дії якого оскаржуються: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), далі скорочено - ВПВР Департаменту ДВС МЮУ.

без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

11.08.17 до господарського суду Запорізької області надійшла скарга публічного акціонерного товариства Азовзагальмаш (надалі ПАТ Азовзагальмаш) за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481 на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ за виконавчим провадження № 47730269, в якій заявник просить суд:

- відновити строк на оскарження дій головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ;

- визнати незаконними дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ за виконавчим провадження № 47730269 щодо арешту рахунку ПАТ Азовзагальмаш № 2466 відкритому у ПАТ Дочірній банк Сбербанк;

- скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 09.05.15 ВП № 47730269 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на рахунок ПАТ Азовзагальмаш № 2466 відкритому у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784;

- звільнити з під арешту грошові кошти ПАТ Азовзагальмаш, що знаходяться на рахунку зі спеціальним режимом використання № 2466 відкритому у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784, який використовується виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам в межах чинного законодавства України.

За результатами проведеного повторного автоматизованого розподілу судової справи, у звязку із звільненням з посади судді-доповідача у справі № 908/3982/14 ОСОБА_1, наведена вище скарга по справі передана для розгляду судді Корсуну В.Л.

Розглянувши матеріали скарги та клопотання про відновлення процесуального строку для подання скарги, суд дійшов висновку про наступне.

Приписами ч. 1 ст. 1212 ГПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Пунктом 9.7. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.12 (у редакції станом на час винесення цієї ухвали) передбачено, що встановлений у ч. 1 ст. 1212 ГПК України десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог ст. 53 ГПК України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на ст.ст. 53 і 1212 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Згідно із нормами ст. 53 ГПК України, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 1). Про відновлення пропущеного строку зазначається в рішенні, ухвалі чи постанові господарського суду. Про відмову у відновленні строку виноситься ухвала, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2). Ухвалу про відмову у відновленні пропущеного строку може бути оскаржено (ч. 3).

Наведена вище норма ч. 1 ст. 53 ГПК України, пов'язує можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК України (абз. 2 п. 1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07 № 01-8/123 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році).

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, клопотання про відновлення процесуального строку повинно містити роз'яснення причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Як свідчить зміст п. 1 прохальної частини скарги за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481, ПАТ Азовзагальмаш просить суд відновити строк на оскарження дій головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ, які повязані з винесенням постанови від 09.05.15 ВП № 47730269 про арешт коштів боржника та накладенням арешту на рахунок ПАТ Азовзагальмаш № 2466 відкритому у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784.

При цьому, заявником у своїй скарзі жодним чином не зазначено, коли оскаржувана постанова була отримана боржником, коли саме та за яких обставин відповідачу стало відомо про існування оскаржуваної ним постанови про арешт коштів боржника.

В той же час, копії оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 09.05.15 ВП № 47730269 заявником взагалі не надано до матеріалів скарги, що підтверджується актом господарського суду Запорізької області від 11.08.17 по справі № 908/3982/14, який складено на підставі Інструкції з діловодства в господарських судах України та засвідчено підписами працівників відповідного підрозділу господарського суду.

Поряд з цим, у описовій частині своєї скарги заявник зазначає про наявність винесеної 09.07.15 постанови ВПВР Департаменту ДВС МЮУ при виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 21.05.15 № 905/3982/14, якою накладено арешт на всі кошти, що містяться на всіх рахунках у установах банків та належать боржнику.

До матеріалів скарги заявником додано копію постанови головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_2 від 09.07.15 про арешт коштів боржника (ПАТ Азовзагальмаш) по виконавчому провадженню ВП № 47730269 відкритому за наказом господарського суду Запорізької області виданому 21.05.15 по справі № 908/3982/14. якою держвиконавцем накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника, зокрема на рахунок номер 2466, назва фінансової установи АТ Сбербанк Росії.

Згідно із інформацією по виконавчому провадженню № 47730269 станом на 14.08.17, яка наявна в автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України (роздруківка по якому долучена до матеріалів справи), виконавче провадження за наказом господарського суду Запорізької області від 21.05.15 № 908/3982/14 відкрито 03.06.15 на підставі постанови державного виконавця Сивокозова О.М., станом на 14.08.17 зупинено.

Також із наведеної вище інформаційної довідки про виконавче провадження вбачається, що за період з 03.06.15 та по 14.08.17 держвиконавцем по ВП № 47730269 постанова від 09.05.15 взагалі не виносилась. Натомість, є наявною інформація про винесення головним держвиконавцем постанови від 09.07.15 про арешт коштів боржника, у т.ч. по рахунку № 2466, код валюти рахунку 980 № з/п 10, код фінансової установи 320627, назва фінансової установи АТ Сбербанк Росії.

З огляду на викладене вбачається, що скаржником в прохальній частині своєї скарги допущено описку в частині зазначення місяця коли була винесена оскаржувана постанова про арешт коштів боржника, а саме замість постанови від 09.07.15, скаржником зазначено 09.05.15.

Судом прийнято до уваги, що відповідач заявляючи клопотання про відновлення строку на оскарження дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України взагалі не обґрунтував суду з яких саме причин скаржником пропущено строк на подання скарги та в чому саме полягає поважність пропуску встановленого законом процесуального строку на подання скарги.

Крім того, судом враховано, що ще 21.09.15 ПАТ Азовзагальмаш було подано до господарського суду Запорізької області заяву за вих. від 18.09.15 № 523/994 про зняття арешту з грошових коштів, що знаходяться на рахунку № 2066 у ТБВБ 10004/0497 філії Донецького обласного управління АТ Ощадбанк, МФО 335106, який відкрито на імя ПАТ Азовзагальмаш. У вказаній заяві відповідач зазначав, про те, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 03.06.15 відкрито виконавче провадження № 4773269, а 09.07.15 головним державним виконавцем винесено постанову по ВП № 4773269 про арешт котів боржника, яким накладено арешт коштів на всіх рахунках ПАТ Азовзагальмаш.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.09.15 по справі № 908/3982/14 вказану заяву ПАТ „Азовзагальмаш за вих. № 523/994 від 18.09.15 про зняття арешту з грошових коштів, яка стосується справи № 908/3982/14, повернуто заявнику без розгляду. Так, судом в ухвалі було зазначено, що ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» чітко вказує, що формою звернення до суду є позовна заява, а не будь-яка заява взагалі.

Крім того, судом у зазначеній ухвалі (суддя Місюра Л.С.) від 23.09.15 було розяснено, що заявник не позбавлений права звернутися до відповідного суду у передбачений законодавством спосіб за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів шляхом подання відповідного документу, окремого позову або ж скарги на дії органу ДВС в порядку ст. 121-2 ГПК України в рамках певної справи.

Викладене вище свідчить, що скаржник був обізнаний про існування відкритого виконавчого провадження № 4773269 та про накладення арешту на рахунки боржника згідно із постановою від 09.07.15 по виконавчому провадженню ВП № 4773269, у т.ч. на рахунок ПАТ Азовзагальмаш № 2466, який відкритий у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784, ще до 21.09.15.

Проте, відповідач скористався своїм правом на подання цієї скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за виконавчим провадження № 47730269 в частині арешту рахунку № 2466 відкритого у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784 та скасування постанови про накладення арешту на вказаний вище рахунок тільки 11.08.17, тобто практично через два роки після винесення оскаржуваної постанови та через 1 рік та 10 повних місяців після того, як судом (суддя Місюра Л.С.) було розяснено, що ПАТ Азовзагальмаш має право на оскарження дії по накладенню арешту згідно постанови від 09.07.15 ВП № 47730269 шляхом подання до суду відповідної скарги в порядку ст. 121-2 ГПК України.

При цьому, посилання скаржника на направлення 27.07.17 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції у м. Києві клопотання за вих. № ЮРО/1378 від 27.07.17 щодо зняття арешту з рахунку зі спеціальним режимом використання № 2466, який відкритий у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784, з додатком копії договору банківського рахунку № 32466 від 23.06.08 (укладеного між ПАТ Азовзагальмаш та ПАТ Дочірній банк Сбербанк Росії) і додаткової угоди від 08.02.13 № 5 до вказаного договору та на не отримання від відділу примусового виконання рішень відповіді на вказане клопотання, жодним чином не свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку на подання скарги на дії головного державного виконавця ВПВР Департаменту ДВС МЮУ по накладенню арешту на рахунок ПАТ Азовзагальмаш за постановою від 09.07.15 ВП № 47730269, тобто прийнятою ще у 2015 році.

Крім того, судом враховано, що у своїй скарзі відповідач (боржник за ВП № 47730269) жодним чином не оскаржує дії чи бездіяльність відділу примусового виконання рішень в частині не надання відповіді на клопотання за вих. № ЮРО/1378 від 27.07.17 щодо зняття арешту з рахунку зі спеціальним режимом використання № 2466, який відкритий у ПАТ Дочірній банк Сбербанк, ІК 25959784.

Статтями 43, 33 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Разом з тим, всупереч вимогам ст.ст. 4і, 33, 34 ГПК України, будь-яких доказів чи обґрунтувань щодо наявності причин пропуску процесуального строку з обґрунтуванням їх поважності, які б позбавляли ПАТ Азовзагальмаш можливості подати скаргу у встановлений ч. 1 ст. 121І ГПК України строк, що могло б бути підставою для відновлення пропущеного процесуального строку відповідно до ст. 53 ГПК України, скарга не містить.

Крім того, слід зазначити, що лише факт подання заявником клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання з огляду на приписи ч. 1 ст. 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку та підтверджуватись належними та допустимими доказами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що клопотання ПАТ Азовзагальмаш про відновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги (викладене у п.1 прохальної частини скарги за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481) є необґрунтованим, а тому господарським судом відмовляється у відновленні пропущеного строку для подання скарги за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481 на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ за виконавчим провадженням № 47730269 через недоведеність заявником поважності причин такого пропуску процесуального строку.

У звязку із чим, скарга ПАТ Азовзагальмаш за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481 залишається судом без розгляду на підставі ст.ст. 53 і 1212 ГПК України.

При цьому, з підстав наведених вище у тексті цієї ухвали, суд вважає за необхідне звернути увагу ПАТ Азовзагальмаш на ту обставину, що залишення без розгляду цієї скарги жодним чином не порушує право заявника на справедливий суд в розумінні положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.97) оскільки таке залишення без розгляду здійснюється судом лише через не обґрунтованість поважності причини пропуску строку звернення до суду із вказаною скаргою та через не надання суду відповідних доказів. Більш того, без врахування чинної ухвали суду від 23.09.15 (суддя Місюра Л.С.) зазначеної вище в тексті цієї ухвали у справі № 908/3982/14.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 43 , 22, 33, 34, 53, 86, 1212 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги у порядку ст. 1212 ГПК України викладеного в п. 1 прохальної частини скарги ПАТ Азовзагальмаш за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481 відмовити.

Залишити скаргу ПАТ Азовзагальмаш за вих. від 04.08.17 № ЮРО/1481 на дії ВПВР Департаменту ДВС МЮУ за виконавчим провадженням № 47730269 без розгляду.

Суддя В.Л. Корсун