ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Справа № 903/1309/14

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Корсак В.А. і Селіваненко В.П.

розглянув касаційну скаргу Волинської обласної ради, м. Луцьк,

на рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016

та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.03.2017

зі справи № 903/1309/14

за позовом Волинської обласної ради (далі - Рада), м. Луцьк,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Гетьман" (далі - ТОВ "НВП "Гетьман"), м. Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" (далі - ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК"), м. Івано-Франківськ,

про заборону використання герба Волинської області та спонукання до вчинення дій.

Судове засідання проведено за участю представників:

позивача - Слабенко С.І. предст. (дов. від 03.03.2017)

відповідача - не з'явився

третьої особи - Подоляк В.Г. предст. (дов. від 03.08.2017)

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рада звернулася до господарського суду Волинської області з позовом до ТОВ "НВП "Гетьман" про: заборону використання герба Волинської області для позначення алкогольної продукції при її виготовленні та реалізації; зобов'язання відповідача знищити наявні у нього етикетки для горілчаних виробів, на які неправомірно нанесено герб Волинської області.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 04.03.2015 у справі № 903/1309/14 зазначену справу скеровано за територіальною підсудністю до господарського суду Львівської області.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Львівської області від 13.07.2016 у справі № 903/1309/14 (судді Петрашко М.М. - головуючий, Ділай У.І., Щигельська О.І.), яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 (судді Юрченко Я.О. - головуючий, Зварич О.В., Матущак О.І.) у задоволенні позову відмовлено.

Судові рішення попередніх інстанцій зі справи мотивовано, зокрема тим, що: замовником горілчаної продукції серії "ЕТНОС Волинь. ВІРНІСТЬ ТРАДИЦІЯМ" є третя особа; зовнішній вигляд такої продукції, зокрема вигляд етикеток, визначається замовником, а відповідач, як виконавець (виробник), дотримуючись умов договору та вказівок замовника, зокрема щодо зовнішнього вигляду продукції тощо, зобов'язаний лише виготовити та передати алкогольну продукцію, не відступаючи від вимог замовника; доказів реалізації вказаної алкогольної продукції самим відповідачем матеріали справи не містять; позивачем не доведено вчинення відповідачем дій, які можна розцінювати як акт недобросовісної конкуренції, що суперечать торговим та чесним звичаям у господарській діяльності; відповідач на підставі отриманих дозволів на використання знака для товарів і послуг здійснює маркування спірної алкогольної продукції.

Рада, посилаючись на порушення попередніми судовими інстанціями норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "НВП "Гетьман" просило залишити судові акти без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" просило залишити судові акти без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Від Ради надійшла заява про долучення до касаційної скарги додаткових документів, а саме копій висновку експертного дослідження від 03.04.2017 та витягу з державного реєстру атестованих судових експертів.

В силу повноважень касаційної інстанції, які передбачені у статті 111-7 ГПК України касаційна інстанція не має права збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Повноваження касаційної інстанції обмежуються перевіркою на підставі встановлених фактичних обставин застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. За наведених обставин, клопотання скаржника, яке подане через канцелярію суду долучається до матеріалів справи без урахування та оцінки додаткових доказів, які не були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій.

Учасників судового процесу у відповідності до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- ТОВ "НВП "Гетьман" як виробником (місцезнаходження виробника та потужностей виробництва - м. Львів) здійснюється виробництво горілчаної продукції серії "ЕТНОС Волинь. ВІРНІСТЬ ТРАДИЦІЯМ"; замовником виробництва виступає Луцька філія ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" (місцезнаходження філії - м. Луцьк Волинської області, місцезнаходження Товариства - м. Івано-Франківськ);

- реалізація зазначеної горілчаної продукції здійснюється, зокрема на території Волинської області;

- за твердженням позивача, на етикетках горілчаної продукції "ЕТНОС Волинь. ВІРНІСТЬ ТРАДИЦІЯМ" використана місцева символіка - зображення герба Волинської області;

- ТОВ "НВП "Гетьман" не зверталося до Ради з приводу надання дозволу на використання символіки Волинської області на горілчаній продукції;

- ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" зверталося до Ради з метою отримання дозволу на використання символіки Волинської області на горілчаній продукції, проте Радою у наданні дозволу було відмовлено.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що:

- 18.10.2013 ТОВ "Підприємство Кліше" (постачальник) та ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" (покупець) укладено договір поставки № 18-10/13, відповідно до умов якого, постачальник зобов'язався протягом терміну дії договору виготовляти і систематично поставляти (передавати) покупцеві поліграфічну продукцію, вказану в специфікації (додаток № 1 до договору) та/бо накладній та/або протоколах погодження цін, а покупець зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та своєчасно оплатити такий товар. Відповідно до пункту 1.2 Договору № 18-10/13 найменування продукції: етикеточна продукція;

- 11.10.2013 ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" (постачальник) та ТОВ "НВП "Гетьман" (покупець) укладено договір поставки № 11/10/13, відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити і передати у власність покупця товар (таропакувальні матеріали для розливу алкогольних напоїв), кількість і номенклатура якого визначається в специфікації на відповідну партію товару, яка є невід'ємною частиною цього договору, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах даного договору;

- 15.11.2013 ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК" (замовник) та ТОВ "НВП "Гетьман" (виконавець) укладено договір про виробництво й поставку алкогольних напоїв, відповідно до умов якого замовник доручає виконавцю здійснити виробництво алкогольних напоїв, зокрема горілки "Етнос Волинь" з використання рецептур, а виконавець зобов'язався виготовити продукцію в обсягах і на умовах, визначених замовником у заявці на виробництво і відповідно до положення цього договору;

- відповідно до пункту 2.1 Договору про виробництво й поставку алкогольних напоїв виконавець зобов'язується виконати вказівки замовника з виробництва продукції з дотриманням попередньо заявленого замовником товарного іміджу продукції (щодо вигляду, пляшки, етикетки, кришки, ящика та інших пакувальних матеріалів), і передати її замовнику;

- згідно з пунктом 2.2. Договору про виробництво й поставку алкогольних напоїв виконавець зобов'язується не відступати від вимог замовника (заявки замовника) щодо якості та кількості продукції;

- пунктом 4.2 Договору про виробництво й поставку алкогольних напоїв визначено, що у випадку виникнення будь-яких спорів з приводу законності використання рецептур та/або об'єктів інтелектуальної чи промислової власності, пов'язаних із виробництвом горілок передбачених цим договором, усі фінансові санкції та усю відповідальність чи можливі негативні наслідки, пов'язані з використанням рецептур чи об'єктів інтелектуальної, чи промислової власності нестиме замовник.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що:

- ТОВ "НВП "Гетьман" отримало ліцензію № 617 на виробництво алкогольних напоїв з терміном дії з 26.09.2012 до 26.09.2017. Згідно з додатком до вказаної ліцензії відповідачу надано дозвіл на виробництво горілки "Етнос Волинь"; горілок особливих: "Етнос Полісся Особлива", "Етнос Полісся Житня", "Етнос Полісся Медова з Липою", "Етнос Полісся Оригінальна", "Етнос Полісся На березових бруньках";

- Державною службою інтелектуальної власності видано свідоцтво України № 194394 на знак для товарів і послуг "ЕТНОС ВОЛИНЬ горілка" (комбіноване позначення), а також видано патент України від 12.01.2015 № 28729 на промисловий зразок "Етикетка";

- ТОВ "НВП "Гетьман" на підставі ліцензійного договору від 10.12.2014 про надання дозволу на використання знака для товарів і послуг отримало право на використання торговельної марки щодо усіх товарів і послуг, згідно переліку товарів і послуг, згрупованих за класами Міжнародної класифікації товарів і послуг, зазначених у свідоцтві на знак для товарів і послуг, зареєстрованого в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг 10.12.2014 Державною службою інтелектуальної власності України за № 194394;

- ТОВ "НВП "Гетьман" на підставі ліцензійного договору від 12.01.2015 про надання дозволу на використання промислового зразка отримало невиключну ліцензію (невиключні права) на використання промислового зразка, який охороняється Патентом № 28729, з метою виготовлення, тиражування, подальшого продажу і іншого введення в господарський обіг етикетки для лікеро-горілчаних виробів "ЕТНОС Волинь. ВІРНІСТЬ ТРАДИЦІЯМ".

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для: заборони відповідачу використовувати герб Волинської області для позначення алкогольної продукції при її виготовленні та реалізації; спонукання відповідача знищити наявні у нього етикетки для горілчаних виробів, на які, за твердженням позивача, неправомірно нанесено герб Волинської області.

Згідно з приписами статті 22 Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальні громади сіл, селищ, міст можуть мати власну символіку (герб, прапор тощо), яка відображає їх історичні, культурні, соціально-економічні та інші місцеві особливості і традиції. З урахуванням пропозицій органів місцевого самоврядування сіл, селищ, міст районними, обласними радами може бути затверджена символіка відповідно району, області. Зміст, опис та порядок використання символіки територіальних громад сіл, селищ, міст, районів і областей визначаються відповідною радою згідно з законом.

Згідно з Положенням про зміст, опис та порядок використання символіки області, яке затверджене рішенням Волинської обласної ради від 16.03.2004 № 10/8 (далі - Положення) герб Волинської області є відображенням історичних традицій краю. В щиті із заокругленою нижньою частиною у червоному полі розміщено білий (срібний) хрест. Червона барва означає хоробрість, мужність, безстрашність, любов людини до свого Творця, готовність віддати життя за Бога і Батьківщину. Біла - чистоту і непорочність. Головним елементом Герба є білий (срібний) Хрест, рівнораменний, який розташований на червоному тлі прямокутного заокругленого внизу щита із співвідношенням сторін 7:8 і торкається його країв.

У відповідності до пункту 3.7 Положення юридичні та фізичні особи мають право використовувати затверджені зображення герба та прапора Волинської області, а з комерційною метою (реклама товару, фірми, виготовлення сувенірної продукції) - з дозволу обласної ради.

Виняткове право на використання герба і прапора Волинської області належить Волинській обласній раді. Не дозволяється використання герба і прапора Волинської області без згоди обласної ради у випадках, не передбачених цим Положенням (пункти 3.10, 3.11 Положення).

У відповідності до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тобто, як комерційну мету розуміють власну господарську діяльність, метою якої є одержання прибутку.

Відповідно, використанням місцевої символіки з комерційною метою є використання такої символіки у виготовленні продукції, виконанні робіт, наданні послуг, що в кінцевому результаті принесе прибуток (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 11.06.2013 зі справи № 21-41а13).

Частиною першою статті 424 Цивільного кодексу України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 426 Цивільного кодексу України використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Згідно з приписами статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Використанням знака визнається:

нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на приписи статей 1 та 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Так, у відповідності до статті 1 означеного Закону недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Згідно з приписами статті 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" поширенням інформації, що вводить в оману, є повідомлення суб'єктом господарювання, безпосередньо або через іншу особу, одній, кільком особам або невизначеному колу осіб, у тому числі в рекламі, неповних, неточних, неправдивих відомостей, зокрема внаслідок обраного способу їх викладення, замовчування окремих фактів чи нечіткості формулювань, що вплинули або можуть вплинути на наміри цих осіб щодо придбання (замовлення) чи реалізації (продажу, поставки, виконання, надання) товарів, робіт, послуг цього суб'єкта господарювання. Інформацією, що вводить в оману, є, зокрема, відомості, які приписують повноваження та права, яких не мають, або відносини, в яких не перебувають.

Як зазначав позивач у зверненні з позовом до суду, при використанні відповідачем герба Волинської області у виготовленні та реалізації горілки, останнім вчиняється акт недобросовісної конкуренції, що суперечать торговим та чесним звичаям у господарській діяльності. Так, внаслідок відсутності дозволу на використання герба Волинської області відповідач приписує собі права, яких не має, відтак споживачі горілчаної продукції по зовнішньому її вигляду можуть вважати, що відповідачем як виробником цієї продукції було отримано дозвіл Ради, відповідно така інформація вводить споживачів в оману.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що: замовником горілчаної продукції серії "ЕТНОС Волинь. ВІРНІСТЬ ТРАДИЦІЯМ" є ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК"; зовнішній вигляд такої продукції, зокрема вигляд етикеток, визначається замовником, а відповідач, як виконавець (виробник), дотримуючись умов договору та вказівок замовника, зокрема щодо зовнішнього вигляду продукції тощо, зобов'язаний лише виготовити та передати алкогольну продукцію, не відступаючи від вимог замовника. У випадку ж виникнення будь-яких спорів з приводу законності використання рецептур та/або об'єктів інтелектуальної чи промислової власності, в силу пункту 4.2 Договору про виробництво й поставку алкогольних напоїв відповідальність несе ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК". Доказів реалізації вказаної алкогольної продукції самим відповідачем матеріали справи не містять.

За наведених обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач, як виробник горілчаної продукції, діючи в межах виконання умов Договору про виробництво й поставку алкогольних напоїв не використовує місцеву символіку Волинської області з комерційною метою, проте з метою одержання прибутку, тобто з комерційною метою, виготовляє та передає алкогольну продукцію її замовнику - ТОВ "ГАЛИЧИНА-ТАБАК", використовуючи при цьому зареєстрований знак для товарів і послуг, який дає право на маркування відповідного товару. Інформація, яка міститься на етикетках поширюється не відповідачем, відповідно позивачем не доведено вчинення відповідачем дій, які можна розцінювати як акт недобросовісної конкуренції, що суперечать торговим та чесним звичаям у господарській діяльності. З огляду на викладене, попередніми судовими інстанціями мотивовано відмовлено позивачу у задоволенні позову.

Визначені законом підстави для зміни або скасування оскаржуваних судових актів - відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 зі справи № 903/1309/14 залишити без змін, а касаційну скаргу Волинської обласної ради - без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя В. Корсак

Суддя В. Селіваненко