ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"08" серпня 2017 р. Справа № 918/858/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р. при секретарі судового засідання В'юненко І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненської області у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" до відповідача: Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення в сумі 201 332,10 грн.

В засіданні приймали участь:

Від позивача (скаржника) : ОСОБА_1 (керівник);

Від відповідача (боржника) : не з'явився;

Від органу ДВС : ОСОБА_3 (дов. № 4882/03/35-17 від 08.08.2017 р.)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 201 332,10 грн. з яких: 99 000,00 грн. заборгованість за договором купівлі-продажу, 88 011,00 грн. інфляційних втрат за період з жовтня 2011 року по червень 2016 року, 14 321,10 грн. 3% річних, позовні вимоги аргументувавши неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу №20/11Б від 20 вересня 2011 року, укладеного в спрощений спосіб на підставі видаткової накладної №41 від 05 жовтня 2011 року та акту прийому-передачі від 05 жовтня 2011 року.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 17.10.2016 р. у справі № 918/858/16 у задоволені позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" задоволено частково, рішення Господарського суду Рівненської області від 17.10.2016 р. у справі № 918/858/16 скасовано та прийнято нове: «Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "ДАК" Автомобільні дороги України про стягнення основного боргу в сумі 99 000 грн. 00 грн., інфляційних у розмірі 187 011 грн. 00 грн., три проценти річних у сумі 14 321 грн. 10 грн., та судові витрати задоволити частково.".

На виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. видано накази від 05.01.2017 р.

06.04.2017 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" звернулося до господарського суду Рівненської області із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненської області.

Ухвалою господарського суду від 06.04.2017 р. питання про прийняття скарги на дії ДВС відкладено до повернення матеріалів справи № 918/858/16 до господарського суду Рівненської області.

06.06.2017 р. справа № 918/858/16 повернулась до господарського суду Рівненської області, про що свідчить відбиток штампу вихідної кореспонденції на постанові ВГСУ від 06.06.2017 р. по справі № 918/858/16.

Ухвалою господарського суду від 07.06.2017 р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненської області прийнято до розгляду та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.06.2017 р.

20 червня 2017 року до канцелярії суду від представника позивача (скаржника) надійшли додаткові письмові доповнення до скарги на бездіяльність державного виконавця.

Крім того, 20 червня 2017 року від представника ДВС надійшов відзив на скаргу на бездіяльність державного виконавця, в якому останній заперечує вимоги скаржника та просить суд у задоволенні скарги відмовити повністю та розглянути скаргу без участі представника ДВС.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.06.2017 р. розгляд скарги відкладено в судовому засіданні на 04.07.2017 р.

03 липня 2017 року позивачем (скаржником) через відділу канцелярії та документального забезпечення суду на виконання ухвали суду від 20 червня 2017 року подано письмові пояснення.

Крім того, 04 липня 2017 року до канцелярії суду від представника відділу ДВС надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із зайнятістю представника.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 04.07.2017 р. розгляд скарги відкладено на 18.07.2017 р.

18.07.2017 р. через відділ канцелярії ДВС України подало відзив на скаргу щодо бездіяльності державного виконавця, в яких останній просить суд відмовити в задоволенні скарги.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18.07.2017 р. розгляд скарги відкладено на 26.07.2017 р.

25 липня 2017 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від ДВС надійшов відзив на скаргу на дії державного виконавця.

26.07.2016 р. представник скаржника подав клопотання, в якому просить суд відшкодувати судові витрати пов'язані із розглядом скарги.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 26.07.2017 р. розгляд скарги відкладено на 08.08.2017 р.

08.08.2017 р. представник скаржника подав клопотання в якому просить суд, відшкодувати судові витрати пов'язані із розглядом скарги, також подав пояснення з урахуванням відзиву від 25.07.2017 р. на скаргу, щодо бездіяльності державного виконавця.

У судовому засіданні 26.07.2017 р. представник скаржника (позивача) підтримав подану скаргу на дії державного виконавця та просив суд задоволити останню.

Представник ДВС в судовому засіданні 26.07.2017 р. проти задоволення скарги заперечив, посилався на обставини викладені у поданих відзивах на скаргу на дії державного виконавця, в свою чергу, представник відповідача в судове засідання не з'явився.

У відповідності до частини 2 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) визначено, що неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду скарги по суті, суд вважає за можливе розглянути скаргу без участі представника боржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача та ДВС України, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга на бездіяльність ДВС України, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги і вирішення її по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно з статтею 2 того ж закону правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З вищезазначених норм права суд вбачає, що у своїй діяльності ДВС України керується виключно нормами права, чинного законодавства України та проводить своєчасне виконання рішень суду.

Матеріалами справи стверджено, що 05.01.2017 р. на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. по господарській справі № 918/858/16 Господарським судом Рівненської області було видано наказ про стягнення з Боржника на користь стягувача грошових коштів на загальну суму 175 056, 86 грн.

Вказаний наказ був пред'явлений для виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненській області.

31.01.2017 р. державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження № 53284085 (а.с. 134, том 3).

На переконання скаржника, державний виконавець Петрова Л.С. при виконанні своїх службових обов'язків допускає бездіяльність.

Матеріалами справи стверджено, що 09.02.2017 р. стягувачем було надіслано державному виконавцю клопотання про проведення перевірки майнового стану Боржника (а.с. 135 - 136).

З прохальної частини клопотання вбачається, що однією із вимог було: "Провести перевірку майнового стану боржника - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", щодо отримання боржником, як переможцем тендерних закупівель, грошових коштів за укладеними у 2016 році договорами про закупівлю послуг за державні кошти із замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області Державного агентства автомобільних доріг України.

З матеріалів справи суд вбачає, що 26.01.2017 р. Рівненським міським судом Рівненської області по справах № 569/936/17, 569/934/17, 569/935/17, 569/933/17, 569/932/17, 569/931/17 та 15 лютого 2017 р. по справі № 569/2150/17 були постановлені ухвали про надання тимчасового доступу до документів щодо діяльності боржника, які знаходяться у АТ "Брокбізнесбанк", ПАТ "Укрінбанк", ПАТ "Полтава-банк" АТ "Укргазбанк", Філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк", Філії АТ "Укрексімбанк" в м.Рівному, в ОСОБА_2 управлінні Державної Казначейської служби України у Рівненській області, а саме до виписок щодо розгорнутого руху коштів по відповідних банківських рахунках (а.с. 145 - 158, том 3).

22.02.2017 р. Рівненським міським судом Рівненської області по справі № 569/2605/17 була постановлена Ухвали про надання тимчасового доступу до документів щодо діяльності Боржника, а саме до документації проведення тендерних закупівель, переможцем яких було визнано ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" за період 2013-2016 років, володільцем яких являється Служба автомобільних доріг у Рівненській області (а.с. 158, том 3).

Суд вбачає, що згідно вказаних ухвал Рівненського міського суду Рівненської області про надання тимчасового доступу до документів, щодо діяльності боржника матеріалами кримінального провадження № 0000002 від 15.01.2016 року за фактом умисного ухилення від сплати податків службовими особами ДП "Рівненський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, встановлено, що боржник являючись переможцем тендерних закупівель отримував грошові кошти, як на розрахунковий рахунок боржника так і на його відокремлені філії чим умисно створювалися умови які б не уможливлювали сплату податків боржником, так як фактично всі грошові кошти мали б бути перераховані для боржника, а не його відокремленим підрозділам, так як саме боржник визнавався переможцем тендерних закупівель.

Також, матеріали справи містять витяг з данними сайту https://voucontrol.com.ua/ (а.с. 160 - 161, том 3), якими стверджено, що боржник у 2016 році неодноразово ставав переможцем тендерних закупівель.

За укладеними у 2016 році договорами між боржником та замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області Державного агентства автомобільних доріг України, загальна сума закупівель становить 122 161 286, 00 грн.

Зазначене також стверджується Договором № 31 про закупівлю послуг за державні кошти від 25.11.2016 р. (а.с. 162 - 165, том 3), Договором № 34 про закупівлю послуг за державні кошти від 12.12.2016 р. (а.с. 166 - 171, том 3), Договором №35 про закупівлю послуг за державні кошти від 12.12.2016 р.

З зазначеного вбачається, що у зв'язку із укладеними договорами, боржник являючись переможцем відповідних тендерних закупівель за відповідними договорами укладеними у 2016 році із замовником договорами, отримував грошові кошти на власні банківські розрахункові рахунки.

Скаржником, 14.03.2017 р. було надіслано адвокатський запит № 004/17, з метою отримання інформації щодо виконання вимоги клопотання про проведення перевірки майнового стану боржника від 09.02.2017 р. до Відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Рівненській області (а.с. 137 - 140, том 3).

ОСОБА_2 територіального управління юстиції у Рівненській області "Щодо надання інформації" від 23.03.2017 р. було надано відповідь на даний адвокатський запит (а.с. 141 - 143, том 3), в якому повідомлено про вчинені дії державним виконавцем, по виконанню рішення суду в межах справи №918/858/16.

Разом з тим, у відповіді від 23.03.2017 р. зазначено, що інформація надається щодо клопотань стягувача за виконавчим провадженням №53284085, яке приєднане до зведеного виконавчого провадження №42423745.

В абзаці 3 на сторінці 2 відповіді від 23.03.2017 р. (а.с. 142, том 3) зазначено: "07.02.2014р., 01.04.2014 р., 25.06.2014 р., 21.09.2015 р., 05.01.2016 р. та 18.05.2016 р. винесено постанови про арешт коштів боржника та скеровано до виконання у банківські установи. Даними постановами банківські установи зобовязано повідомити державного виконавця про наявність коштів на арештованих рахунках боржника. Згідно відповідей, що надійшли з банківських установ, залишок коштів на арештованих рахунках недостатній для погашення заборгованості за виконавчими документами".

В абзаці 7 на сторінці 2 відповіді від 23.03.2017 р. зазначено, що "01.04.2014 р. державним виконавцем на підставі статей 52, 57, 65 ЗУ "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника, якою були арештовані кошти на рахунках, відкритих боржником через свої філії".

Суд вбачає, що даючи відповідь на вимогу скаржника, начальник Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області посилається на постанови про арешт коштів боржника у зведеному виконавчому провадженні №42423745, що були винесені в період з 07.02.2014р. по 18.05.2016р.

Далі у вказаній вище відповіді від 23.03.2017 р. зазначається про надходження до Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області клопотання скаржника від 09.02.2017 р. та надсилання 22.02.2017 р. Державним виконавцем "вимогу про належне боржнику майно, що перебуває у інших осіб (ТОВ "Трансзахід логістік" та Служба автомобільних доріг України), та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику" (сторінка 3 відповіді, а.с. 143).

Окрім того, у відповіді від 23.03.2017 р. вказано, що 14.03.2017 р. Державним виконавцем направлено запит до ГУ ДФС у Рівненській області "з метою перевірки відкритих боржником рахунків через свої філії" та 15.03.2017 р. направлено запити до ГУ ДФС у Рівненській області стосовно дебіторської заборгованості Боржника та до самого Боржника з вимогою надати копію балансу (сторінка 3 відповіді).

У відповіді ДВС України, жодним чином не зазначено, про виконання клопотання про проведення перевірки майнового стану боржника, зокрема, щодо отримання боржником коштів, як переможцем тендерних закупівель, що стверджується зазначеними вище доказами.

Суд зазначає, що статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Дана норма кореспондується зі статтею 115 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, не розголошувати в будь-який спосіб професійну таємницю, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб, не принижувати їхню гідність.

Статтею 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Отже, як вбачається із викладеного, державним виконавцем Петровою Л.С. допускається бездіяльність, що погіршує становище стягувача, заходів щодо примусового виконання рішень суду фактично не вжито.

Відповідно до ст.18 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які визначені Законом.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв'язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв'язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз'яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб'єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

5. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

У відповідно до ст.10 ЗУ "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є - звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Частиною 2 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно із ч.2 ст.13 ЗУ "Про виконавче провадження", арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

У відповідності до ч.3 ст.13 ЗУ "Про виконавче провадження", платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Суд вбачає, що державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 у рамках ВП № 53284085 здійснюється бездіяльність, яка полягає у невжитті заходів щодо перевірки майнового стану Боржника щодо отримання ним, як переможцем тендерних закупівель, грошових коштів за укладеними у 2016 році договорами про закупівлю послуг за державні кошти із замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області Державного агентства автомобільних доріг України.

Також, суд зазначає, що виконавче провадження №53284085, що відкрите за заявою ТОВ "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" про примусове виконання рішення, а саме: постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. у справі №918/858/16, було приєднано до зведеного виконавчого провадження №42423745, що підтверджується постановою від 23.05.2017 р. (а.с. 9 - 10, том 4) тазазначеною вище відповіддю від 23.03.2017 р.

Як вбачається з матеріалів справи у зведеному виконавчому провадження № 42423745, постановами державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 05.01.2016 р. та від 15.04.2016 р. накладено арешти на кошти боржника - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", належні копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗУ "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень, серед іншого, є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Окрім того, абз. 1 ч. 2 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У відповідності до ч. 8 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Ч. 1 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Однак, згідно даних ГУ ДФС у Рівненській області, незважаючи на накладення арештів на кошти боржника, в період з 05.01.2016 р. по 14.06.2017 р. було відкрито ряд поточних рахунків, по яким у вказаний вище період проводились банківські операції, що зокрема стверджується данними Державної фіскальної служби України ОСОБА_2 управління ДФС у Рівненській області, наявні в матеріалах справи.

Згідно ч. 3 ст. 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Разом з тим, ч. 4 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі якщо після накладення виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судового рішення і відкриває нові рахунки в банках чи інших фінансових установах, виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Тому, відкриття Божником через свої філії нових рахунків, незважаючи на постанови про накладення арешту на кошти боржника, в банківських установах є тією умисною дією службової особи Боржника, що призводить до невиконання постанови суду апеляційної інстанції у даній справі, яка набрала законної сили.

Вказана вище норма ЗУ "Про виконавче провадження", передбачає що державний виконавець, який встановив факт відкриття боржником нових рахунків в банках чи інших фінансових установах після накладення арешту на кошти боржника - юридичної особи та його відокремлених підрозділів, надсилання відповідним правоохоронним органам матеріалів для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Разом з тим, матеріали зведеного виконавчого провадження №42423745, до якого приєднано виконавче провадження №53284085, не містять звернення державного виконавця до правоохоронних органів з метою притягнення боржника - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності, як того вимагає ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" на момент звернення зі скаргою (квітень 2017 р.).

З відзиву на скаргу, вбачається, що 05.07.2017 р. ДВС України, направило до ОСОБА_2 управління Національної поліції в Рівненській області повідомлення про злочин, по факту відкриття боржником двох рахунків у АТ "Укрексімбанк".

Крім того, матеріалами справи стверджено, що боржником зокрема та через філії було відкрито ряд рахунків, які в подальшому закривалися, що стверджується інформацією наданою Державною податковою інспекцією у м. Рівному в листі від 06.04.2017 р. №3026/17-16-17-10.

Також, про наявність нових рахунків, ДВС України знав (мав дізнатися) з платіжних доручень боржника від 08.06.2017 р. № 18, від 09..06.2017 р., від 03.04.2017 р. № 851.

Разом з тим, повідомлення про вчинення злочину, було направлено державним виконавцем тільки в липні 2017 р. та лише щодо 2 рахунків, в той час як таких фактів було значно більше і які щалишені поза увагою дрежавного виконавця.

Вказане вище, свідчить про недотримання державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_4 вимог ЗУ "Про виконавче провадження", що, в свою чергу, сприяє невиконанню боржником рішення суду, яке набрало законної сили, в порушення ст. 129 Конституції України, ст.ст. 1,2, 13, 48, 56 ЗУ "Про виконавче провадження".

Судом враховані роз'яснення, викладені у пункті 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (надалі - постанова), за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Отже, станом на день подання скарги Позивачем Державним виконавцем допускалась бездіяльність, що полягала в невжитті заходів щодо перевірки майнового стану Боржника щодо отримання останнім, як переможцем тендерних закупівель, грошових коштів за укладеними у 2016 році договорами про закупівлю послуг за державні кошти із Замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області Державного агентства автомобільних доріг України та не повідомлення правоохоронних органів, щодо відкриття боржником нових рахунків.

Тому, суд задовольняє скаргу ТОВ "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери" та визнає бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 незаконною; зобовязує державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4: по виконавчому провадженні АСВП № 53284085 провести перевірку майнового стану боржника - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (0), щодо отримання Боржником, як переможцем тендерних закупівель, грошових коштів за укладеними у 2016 році Договорами про закупівлю послуг за державні кошти із Замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області Державного агентства автомобільних доріг України.

Крім того, як зазначалося вище по тексту, скаржником було подано клопотання про відшкодування судових витрат, в якому останній просить суд стягнути з боржника 10 599, 74 грн. (з урахуванням клопотання від 07.08.2017 р.).

З приводу поданих клопотань стягувача, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно статті 82 ГПК України при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення.

У відповідності до ч.ч. 6, 7 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З зазначеного вище слідує, що розподіл судових витрат, в тому числі і інших витрат (проживання представника, доїзд) пов'язані із розглядом справи, розприділяються судом при винесенні судового рішенні у відповідності із статтею 49 ГПК України.

Як уже зазначалося вище, рішення у даній справі було винесено місцевим судом та скасоване апеляційним судом, прийнято нове рішення, яким позов було задоволено частково і в якому було вирішено розподіл судових витрат.

Відтак рішення суду набрало законної сили з моменту прийняття постави апеляційним судом.

З зазначеного суд вбачає, що рішення суду було прийнято та судові витрати розподілені у відповідності до норм ГПК України.

В подальшому, рішення було передано до виконання в ДВС України, відтак на даний час, розгляд справи по суті завершений з прийняттям рішення яке набрало законної сили, на даний час триває примусове виконання рішення суду, що було вставнолено вище по тексту.

Разом з тим, з наведених норм права про відшкодування судових витрат, вбачається, що суд розприділяє судові витрати під час розгляду справи та прийнятті рішення по суті, в той же час, в даному випадку, стягувачем подано скаргу на дії ДВС України, яка по суті своїй не являється рішенням в розумінні статті 49 ГПК України та не дає право суду, покладати на відповідача будь які судові витрати.

На переконання суду, розглядаючи дії або бездіяльність ДВС України в процесі виконання рішення суду в межах скарги, неправильними діями сторони, через які заявник звернувся до суду, є дії - орган державної виконавчої служби України.

Оскільки через дії або бездіяльність ДВС України, скаржник і звернувся до суду, отже, в розумінні статті 49 ГПК України, неправильними діями сторони у справі є дії ДВС України.

Однак, стаття 49 ГПК України, вказує на те, що судовий збір (в тому числі судові витрати) можуть покладатися на сторону у справі.

Водночас ДВС України не є стороною у справі № 918/858/16, що не дає право суду покладати на неї будь-які судові витрати.

Також, судом враховано, що добровільне виконання рішення суду чи примусове виконання рішення суду це є право боржника, і не належне виконання ДВС України своїх прав та обов'язків, стало підставою для звернення до суду із відповідною скаргою, а не невиконання рішення суду боржником.

Відтак, звернення із скаргою до суду та понесення стягувачем витрат при її розгляді, не тягне за собою покладення на відповідача таких витрат.

Отже, в даному випадку, посилання на ст. 49 ГПК України є неправомірним та помилковим, оскільки таке має місце виключно при прийнятті судового рішення по суті.

Також, судом враховані роз'яснення зазначені в пункті 6.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, яким роз'яснено, розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

В зазначених роз'ясненнях жодним чином не вказано на розподіл судових витрат при розгляді скарг на дії або бездіяльність ДВС України.

З урахуванням усього вищезазначеного, нормами ГПК України не передбачено розподілу судових витрат пов'язаних з розглядом скарги на дії ДВС України.

Також, судом взяті до уваги докази заявника, як то посвідчення про відрядження, в яких зазначено найменування підприємств, установ, організацій куди відбуває уповноважена особа, серед яких: Рівненський апеляційний господарський суд, Рівненській відділ поліції, ДВС України.

Тобто, з зазначених доказів вбачається, що уповноважені представники стягувача відбували у відрядження не тільки через необхідність бути присутнім при розгляді скарги в межах даної справи, а і для вирішення інших питань, а отже, абсолютно неприпустимим є покладення на відповідача витрат скаржника, які були здійснені ним для вирішення власних питань у господарській діяльності.

Щодо наданих фіскальних чеків на пальне, суд зазначає, що стягувачем не надано доказів, що представник останнього, дійсно відбував у відрядження на транспортному засобі (дорожніх листів, довідок, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, договір оренди автомобіля), також не можливо встановити чи дійсно транспортний засіб використав усе зазначене у фіскальних чеках пальне.

Крім того, заявником не подано доказів необхідності використання транспортного засобу, при відрядженні у судові засідання (відсутність квитків на залізниці або автовокзалі у дні коли відбувалися засідання).

Отже, в сукупності доказів, з усього зазначеного вище суд вбачає, що в клопотаннях скаржника, про відшкодування судових витрат боржником в розмірі 10 599, 74 грн. (з урахуванням клопотання від 07.08.2017 р.) слід відмовити, як в необґрунтованих та непідтверджених.

Враховуючи усе зазначене вище, суд задовольняє скаргу в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 122-2 ГПК України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Керуючись статтями 86, 121-2 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу на бездіяльність державного виконавця від 04.04.2017 р. поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна юридична компанія "ОСОБА_1 і партнери".

2. Визнати бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4 незаконною.

3. Зобовязати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ОСОБА_2 управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_4:

по виконавчому провадженні АСВП № 53284085 провести перевірку майнового стану боржника - Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (0), щодо отримання Боржником, як переможцем тендерних закупівель, грошових коштів за укладеними у 2016 році Договорами про закупівлю послуг за державні кошти із Замовником - Службою автомобільних доріг у Рівненській області Державного агентства автомобільних доріг України.

4. Ухвалу направити сторонам по справі та ДВС України.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (01033, м. Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 27, оф. 17);

3 - відповідачу рекомендованим (33028, м. Рівне, вул. Остафова , буд 7);

4 - Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Замкова, 29).