ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017 Справа № 917/1186/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м. Полтава, вул. Старий Поділ,5 (адреса для листування: м. Кременчук, пр-т Свободи (вул. 60 років Жовтня), 8)

до Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №41 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39623, м. Кременчук, пр-т Свободи (вул.60 років Жовтня), 146

про стягнення 77 877,93 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №10-74/1941 від 15.02.2017р.

від відповідача: не з'явився

Розглядається позов про стягнення 77877,93 грн. по договору на постачання теплової енергії № 1712 від 01.01.2010р., з них: 3422,88 грн. пені, 68548,59 грн. інфляційних втрат, 5906,54 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані простроченням відповідачем грошових зобов'язань по договору.

Відповідач явку представника не забезпечив, через канцелярію суду надав відзив, в якому проти позову заперечив (вх. № 9709 від 07.08.2017р.).

08.08.2017р. позивач через канцелярію суду надав додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (вх. № 9785).

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд, встановив:

01.01.2010 р. між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (Теплопостачальна організація, позивач) та Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 41 Кременчуцької міської ради (споживач, відповідач) укладено договір на постачання теплової енергії в гарячій воді № 1712.

Відповідно до п. 1.1 зазначеного договору Теплопостачальна організація зобов'язується надавати Споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і на умовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Відповідно до додатку № 4 до договору Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію розрахунковим періодом є календарний місяць. Поняття розрахунковий період та календарний місяць при розрахунках за спожиту теплову енергію вважаються прирівняними.

Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації прогнозовану вартість теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми "заборгованості" на початок місяця.

Сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Як зазначає позивач, відповідачем були порушені договірні зобов'язання перед ним в частині своєчасної оплати за спожиту електричну енергію, у визначені договором строки.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на наступне:

- посилання позивача на умови договору №1712, укладеного 01.01.2010 р. між сторонами, як на підставу вимог, є необґрунтованими, оскільки в спірний період відносини між сторонами були врегульовані договорами про закупівлю теплової енергії в гарячій воді за державні кошти у відповідності до законодавства про здійснення державних закупівель, а не умовами договору № 1712, укладеного 01.01.2010 р.;

- в договорах про закупівлю теплової енергії в гарячій воді № 1712/4 від 27.01.2014 р., № 1712/5 від 26.02.2015 р., № 1712/6 від 23.02.2016р., № 1712/7 від 20.02.2017р. передбачено проведення оплати Замовником (відповідачем) після пред'явлення Учасником (позивачем) рахунка на оплату, або після підписання Сторонами акта звірки взаємних розрахунків, шляхом перерахування коштів на рахунок позивача, та не встановлено кінцевий термін здійснення оплати;

- позивач не довів належними та допустимими доказами, порушення відповідачем умов договорів щодо оплати спожитої теплової енергії, передбачених договорами про закупівлю теплової енергії в гарячій вод, тому у відсутні підстави для стягнення інфляційних, річних та пені;

- відповідач в спірний період здійснював платежі за спожиту теплову енергію у відповідності до бюджетних асигнувань.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Наданими доказами підтверджуються факт існування між сторонами правовідносин, які виникли на підставі договору про постачання електричної енергії в гарячій воді. Зазначеним договором визначені обсяги та вартість поставленої за договором теплової енергії.

При цьому, позивачем підставою позову визначено договір № 1712 від 01.01.2010 р. на постачання теплової енергії в гарячій воді, а відповідач вказує на наявність інших договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді: від 27.01.2014 р. на 2014 рік № 1712/4; від 26.02.2015 р. на 2015 рік № 1712/5, від 23.02.2016 р. на 2016 рік № 1712/6, від 20.02.2017 р. на 2017 рік № 1712/7.

Як вбачається зі змісту наданих відповідачем договорів про закупівлю теплової енергії в гарячій воді, укладених між сторонами, їх умови визначають загальні положення поставки теплової енергії, обсяги постачання теплової енергії на період їх дії, ціну договору, строк поставки, загальні умови оплати та відповідальності, загальний перелік прав та обов'язків. При цьому, у розділі ХІ "Інші умови договору" (п. 11.2) сторони узгодили, що умови постачання теплової енергії регулюються між сторонами чинним законодавством, Правилами користування тепловою енергією та договором № 1716 від 01.01.2010 р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Оскільки, саме умовами договору № 1712 від 01.01.2010 р. на постачання теплової енергії в гарячій воді визначений порядок розрахунків за спожиту теплову енергію (Додаток № 4), розмір відповідальності сторін (розділ 4, п. 6 Додатку № 4), судом відхиляються заперечення відповідача щодо неправильного визначення позивачем підстави позову.

З огляду на наведене, вимоги позивача судом оцінюються, виходячи з умов договору № 1712 від 01.01.2010 р. на постачання теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до додатку № 4 до договору Порядок розрахунків за спожиту теплову енергію сплату рахунків Теплопостачальної організації, виписаних на виконання даного договору, Споживач зобов'язаний проводити не пізніше семи календарних днів з моменту їх надсилання (надання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

З огляду на визначений сторонами порядок розрахунків за спожиту теплову енергію, дати здійснених відповідачем проплат рахунків (що відображені позивачем у детальних розрахунках, доданих до позову та додаткових пояснень, та правильність яких не спростована відповідачем), матеріалами справи підтверджено, що порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію мало місце.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що сторони, укладаючи договір, передбачили, що за несвоєчасне внесення плати за спожиту теплову енергію Споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується. На суму боргу здійснюються додаткові нарахування із застосуванням індексу інфляції та три відсотки річних за весь час прострочення. (п. 6 Додатку № 4).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3422,88 грн. пені за прострочення грошового зобов'язання, 68548,51 грн. інфляційних, 5906,54 грн. 3% річних.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних (з урахуванням моменту виникнення зобов'язання щодо оплати за кожний місяць окремо та здійснених відповідачем проплат), суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 3422,88 грн. пені за період грудень 2016 року, січень - травень 2017 року, 5906,54 грн. - 3% річних за жовтень-грудень 2014 року, січень-квітень 2015 року, січень-квітень 2016 року, грудень 2016 року, січень 2017 року, лютий-травень 2017 року та 68548,51 грн. інфляційних за період жовтень-грудень 2014 року, січень-квітень 2015 року, січень 2016 року, грудень 2016 року, є правомірними, обґрунтованими (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ОСОБА_1. Закон").

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо заперечень відповідача суд зазначає, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань, оскільки відповідно до приписів статті 617 Цивільного кодексу України та частини другої статті 218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів. Невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у врегульованих Законом відносинах тягне за собою наслідки у вигляді застосування на загальних підставах заходів відповідальності, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

За викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3422,88 грн. пені, 668548,51 грн. інфляційних втрат, 5906,54 грн. 3% річних підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 41 Кременчуцької міської ради Полтавської області, 39623, м. Кременчук, пр-т Свободи (вул. 60 років Жовтня), 146, на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022 в особі Кременчуцької філії, пр-т Свободи, 8, м. Кременчук, 39601 (код 25717118), р/р 7001, АТ "Таскомбанк", МФО 339500, - 3422,88 грн. пені, 68548,51 грн. інфляційних втрат, 5906,54 грн. 3% річних, 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.08.2017 р.

Суддя О.А. Киричук