РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017Справа №910/9288/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНТРАНСБРІКЕТ"

про стягнення 184 483,87 грн.

Представники:

від позивача: Білобров І.О. - представник за довіреністю № б/н від 01.06.2017 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" до товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНТРАНСБРІКЕТ" про стягнення 184 483,87 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.02.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" та товариством з обмеженою відповідальністю "УКРНТРАНСБРІКЕТ" укладено договір поставки нафтопродуктів № 88-27/02/17, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця (поставити), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти у свою власність й оплатити нафтопродукти, у відповідності до умов договором та додаткових угод до нього.

06.04.2017 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, за умовами якої постачальник зобов'язався поставити відповідачу нафтопродукти - бітум дорожній марки 70/100 у кількості 21.66 тонн за ціною 9 100,00 грн. з ПДВ на загальну суму 197 106,00 грн.

Також, сторони визначили, що оплата транспортних послуг здійснюється окремо від вартості товару та оформляється актом здачі-прийняття виконаних послуг за перевезений вантаж і складає 27 010,02 грн. з ПДВ.

Однак, відповідач свої зобов'язання щодо оплати не здійснив, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача основну заборгованість по товару в розмірі 197 106,00 грн., основна заборгованість по транспортних послугах в розмірі 27 010,02 грн., 3 % річних в розмірі 762,81 грн., індекс інфляції 2 860,55 грн. та пеню в розмірі 6 744,49 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.06.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.06.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.06.2017 р. розгляд справи відкладено на 31.07.2017 р., у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

20.07.2017 р. до канцелярії суду позивач подав заяви про зменшення розміру позовних вимог.

24.07.2017 р. до канцелярії суду позивач подав заяви про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути із відповідача основну суму заборгованості в розмірі 94 116,02 грн., пеню в розмірі 11 555,85 грн., індекс інфляції в розмірі 8 163,70 грн., та три відсотки річних в розмірі 1 340,16 грн.

В судове засідання 31.07.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.06.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 29.05.2017 р. та надав суду оригінали документів для огляду.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

27.02.2017 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" та товариством з обмеженою відповідальністю "УКРНТРАНСБРІКЕТ" укладено договір поставки нафтопродуктів № 88-27/02/17, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця (поставити), а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується прийняти у свою власність й оплатити нафтопродукти, у відповідності до умов договором та додаткових угод до нього.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що поставка товару відбувається на підставі додаткових угод до цього договору, які підписуються повноважними представниками сторін і скріплюються печатками сторін, та є невід'ємною частиною цього договору, в яких сторонами узгоджується ціна та загальна вартість, кількість, асортимент, умови поставки, терміни відправлення, терміни поставки та оплати товару й інші умови поставки.

Відповідно до п.1.3. договору, одиниця виміру товару: метрична тонна.

Згідно з п. 1.4. договору, загальна вартість договору (ціна договору) складається з суми загальної вартості товару, поставленого покупцеві згідно з додатковими угодами, що є невід'ємною частиною даного договору.

Поставка товару здійснюється на підставі підписаної сторонами відповідної додаткової угоди до договору (п. 4.1.).

Пунктом 4.8. договору передбачено, що строк поставки та відправлення певного об'єму товару узгоджується сторонами у відповідній додатковій угоді до цього договору. Відправлення товару здійснюється на підставі відповідної письмової заявки покупця, в якій зазначаються залізничні та/або поштові реквізити залізничної станції та/або пункту призначення поставки товару, найменування покупця та/або вантажоодержувача, із зазначенням необхідних залізничних кодів станцій та вантажоодержувачів, а також підписаної сторонами відповідної додаткової угоди, після отримання від покупця попередньої оплати за товар та при умові відсутності із сторони покупця простроченої заборгованості за попередні шостачки товару, якщо інше не передбачено додатковою угодою.

Відповідно до п. 4.10. договору, приймання-передача (поставка) товару оформлюється актом приймання-передачі товару або видатковою накладною.

На постачальника покладається обов'язок оформити акт приймання-передачі товару або видаткову накладу (п.5.11 договору) та передати зазначені документи покупцю. На покупця покладається обов'язок підписати зі своєї сторони та скріпити печаткою акт приймання-передачі товару (підписати видаткову накладну) одразу після отримання зазначених документів від постачальника, після чого покупець зобов'язується повернути постачальнику один екземпляр вказаного акту (видаткову накладну) в оригіналі. Покупець зобов'язується також повернути постачальнику копії транспортних (перевізних) документів (у разі поставки товару залізничним транспортом - копію залізничної накладної, а у разі поставки товару автомобільним транспортом - копію товаротранспортної накладної).

Згідно з п.п. 4.11.2., 4.12.3. п. 4.11. договору, датою поставки товару вважається за умови поставки товару автомобільним транспортом на умовах FСA, CPT - дата, яка вказана в товарно-транспортній накладній при прийомі товару до перевезення.

За наслідками передачі товару постачальник та покупець оформлюють наступні документи: при поставці товару автомобільним транспортом на умовах FСA, CPT видаткова накладна або акт приймання-передачі товару, який складається на підставі копії товаротранспортних накладних.

06.04.2017 р. між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки нафтопродуктів № 88-27/02/17 від 27.02.2017р., відповідно до якої постачальник обов'язується відвантажити, а покупець прийняти та сплатити за відвантажені наступні нафтопродукти:бітум дорожній марки 70/100, кількість 21, 660 т., вартість за одиницю - 9 100, 00 грн., загальна сума 197 106,00 грн. Пункт постачання: с. Веселе, Балаклійський р-н, Харківська обл., строк постачання: 2 дні.

Відповідно до п. 6.3. договору, фактична кількість товару, що поставлений покупцеві постачальником (крім поставки на умовах EXW), підтверджується комплектом товарно-транспортних документів, а саме: при поставці товару автомобільним транспортом - вагою товару (нетто), що зазначена в товарно-транспортній накладній, яка відправлена з завантаженим автомобілем (автоцистерною) до місця призначення.

Позивачем виставлено рахунок № 179 від 05.04.2017 р. на загальну суму 224 116,02 грн., з яких 197 106,00 грн. вартість товару, 27 010,02 грн. відшкодування транспортних послуг.

Відповідач рахунок не сплатив.

На виконання умов договору уповноваженими особами сторін була підписана видаткова накладна № 163 від 06.04.2017 р., на суму 197 106,00 грн.

Також, постачальник та покупець оформили товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів № 163 від 06.04.2017 р., з якої видно, що видано бітум дорожній марки 70/100, масою 21 660 т.

Відповідно до п.5.1. договору, покупець здійснює оплату за товар шляхом перерахування грошових коштів в сумі, яка зазначена у відповідній додатковій угоді до цього договору, на поточний рахунок постачальника, якщо інше не передбачено додатковою угодою.

Згідно з п. 5.2. договору, оплата здійснюється покупцем за умовами, попередньої оплати згідно рахунку або по договору.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що датою здійснення оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Ціна товару є договірною, зазначається з врахуванням ПДВ, і узгоджується в додаткових угодах в залежності від умов поставки товару (п. 5.4.).

Пунктом п. 4.6. договору, у разі понесених транспортних витрат постачальником пов'язаної з оплатою перевезення товару до місця призначення, сума витрат по перевезенню відшкодовуються покупцем

Відповідно до п. 1.5. додаткової угоди, оплата транспортних послуг здійснюється окремо від вартості товару, оформлюється актом здачі-прийняття виконаних послуг за перевезення тоннаж і складає 27 010,02 грн., у т.ч. ПДВ 20 %- 4 501,67 грн.

Згідно з п. 1.6. додаткової угоди, умови оплати: шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця на умовах оплати: відстрочка платежу 14 календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

Сторонами підписано акт надання послуг № 163 від 06.04.2017 р., з якового видно, що товариством з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" виконані транспортні послуги на суму 27 010,02 грн. та в ньому зазначено, що замовник по об'єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Відповідно до п. 5.7. договору, витрати постачальника по перевезенню товару до місця призначення відшкодовується покупцем протягом п'яти банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку (за винятком випадків поставки товару на умовах СРТ).

Відповідач частково виконав умови договору та сплатив 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 304 від 24.05.2017 р., 30 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 347 від 07.06.2017 р., 50 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 464 від 07.07.2017 р.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 94 116,02 грн.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 статті 530 ЦК України зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором № 88-27/02/17 поставки нафтопродуктів від 27.02.2017 р. у відповідача перед позивачем в сумі 94 116,02 грн. належним чином доведений, документально підтверджений, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 340, 16 грн. та індексу інфляції в розмірі 8 163,70 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Розрахунок індексу інфляції

Період заборгованостіСумаборгу Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.04.2017 - 24.05.2017224 116,021.0132 913,51
25.05.2017 - 07.06.2017174 116,021.0000.00
08.06.2017 - 07.07.2017144 116,021.0162 305,86
08.07.2017 - 31.07.201794 116, 021.0000.00
Всього: 5 218,37 грн.
Вимога позивача щодо стягнення індексу інфляції є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 5 218,37 грн.

Розрахунок 3% річних

Сума боргу Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
224 116.0221.04.2017 - 24.05.2017343 %626.30
174 116.0225.05.2017 - 07.06.2017143 %200.35
144 116.0208.06.2017 - 07.07.2017303 %355.35
94 116.0208.07.2017 - 31.07.2017243 %185.65
Всього: 1 367,65 грн.
Суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 340,16 грн. за розрахунком позивача, оскільки суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог за відсутності про це клопотання заінтересованої сторони (п. 2 ст. 83 ГПК України).

У зв'язку з неналежним виконання грошових зобов'язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 11 555,85 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором або додатковими угодами до нього сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавством України і умов цього договору.

Згідно з п. 7.4. договору, у разі не оплати, несвоєчасної або неповної оплати товару покупець оплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, від суми невиконаних обов'язків за кожен день прострочення платежу та за весь період прострочки. Оплата пені не звільняє покупця від виконання узятих на себе зобов'язань за даним договором.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Розрахунок суми пені

Сума боргу Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
224 116,0221.04.2017 - 24.05.20173413.0000 %5 427,91
174 116,0225.05.2017 - 25.05.2017113.0000 %124,03
174 116,0226.05.2017 - 07.06.20171312.5000 %1 550,35
144 116,0208.06.2017 - 07.07.20173012.5000 %2 961, 29
94 116,0208.07.2017 - 31.07.20172412.5000 %1 547,11
Всього: 11 610,69 грн.
Однак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені в розмірі 11 555,85 грн. за розрахунком позивача, оскільки суд позбавлений можливості виходу за межі позовних вимог за відсутності про це клопотання заінтересованої сторони (п. 2 ст. 83 ГПК України).

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при частковому задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються:

на позивача в сумі 44,23 грн., на відповідача - 1 683,41 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49,ст. 75, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНТРАНСБРІКЕТ" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 7, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-МК" (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Генерала Жадова, 10, оф. 1, ) заборгованість в розмірі 94 116 (дев'яносто чотири тисячі сто шістнадцять) грн. 02 коп., 3% річних в розмірі 1 340 (одна тисяча триста сорок) грн. 16 коп., індекс інфляції в розмірі 5 218 (п'ять тисяч двісті вісімнадцять) грн. 37 коп., пеню в розмірі 11 555 (одинадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят п'ять) грн. 85 коп. та судовий збір в розмірі 1 683 (одна тисяча шістсот вісімдесят три) грн. 41 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 07.08.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий