УХВАЛА

14 серпня 2017 року Справа № 16/7

За позовом Державного підприємства Регіональні електричні мережі м.Вишгород Київської області в особі Луганської філії, м.Луганськ

до Державного підприємства Луганськвугілля, м.Луганськ

про стягнення 21978424 грн 38 коп.

Суддя Шеліхіна Р.М., розглянувши скаргу Державного підприємства Регіональні електричні мережі, м.Вишгород Київської області в особі Луганської філії, м. Лисичанськ Лугаської області на дії органу виконання рішень,

орган виконання судових рішень Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ,

Секретар судового засідання Сокрута Н.М.,

У засіданні брали участь:

від позивача (скаржника) ОСОБА_1, представник за довіреністю від 23.06.2017 №43;

від відповідача представник не прибув;

від органу виконання рішення ОСОБА_2, представник за довіреністю від 22.02.2017 №136/20.3-03.,

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 14.04.2008 позов Відкритого акціонерного товариства Укренерговугілля до Державного підприємства Луганськвугілля, м.Луганськ задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача борг за активну електроенергію в сумі 16996692, 32 грн, борг за реактивну електроенергію у сумі 4134717,33 грн, витрати по держмиту в сумі 25500 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.

На виконання вказаного рішення видано відповідний наказ від 06.05.2008 №16/7.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.11.2009 здійснено заміну позивача - Відкритого акціонерного товариства "Укренерговугілля", м. Вишгород Київської області в особі Луганської філії, м.Луганськ його правонаступником - Державним підприємством "Регіональні електричні мережі", м. Вишгород Київської області в особі Луганської філії, м.Луганськ. Стягувачем у виконавчому провадженні стало - Державне підприємство "Регіональні електричні мережі", м. Вишгород Київської області в особі Луганської філії, м.Луганськ.

Державне підприємство Регіональні електричні мережі в особі Луганської філії (стягувач) 11.07.2017 звернулося до господарського суду Луганської області зі скаргою від 07.07.2017 №01/730 на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області з вимогами:

1. Визнати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 від 16.06.2017 про повернення виконавчого документа за виконавчим провадженням №7770028 недійсною.

2. Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 згідно з ч.1 ст. 41 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII винести постанову про відновлення виконавчого провадження №7770028.

3. Зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 виконати вимоги ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 №2021-VIII в частині зупинення виконавчого провадження №7770028.

В обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що 16.06.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 за виконавчим провадженням №7770028 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Копію даної постанови стягувач отримав 27.06.2017.

Як зазначає скаржник, державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа, застосувавши п. 2, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII, та обгрунтував своє рішення тим, що зупиняти виконавче провадження №7770028 згідно з вимогами ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств від 13.04.2017 №2021-VIII, у нього не має підстав, а на примусову реалізацію майна боржника по справі встановлено мораторій Законом України Про введення мораторію на примусову реалізацію майна від 29.11.2001 №2864-ІІІ.

Державне підприємство Регіональні електричні мережі в особі Луганської філії вважає вищезазначену постанову безпідставною та незаконною, у звязку з чим і звернулось до суду із скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.07.2017 скаргу прийнято до розгляду.

Відзивом від 11.08.17 №16/7 представник органу виконання рішення заперечив вимоги скарги, посилаючись на відсутність підстав в ст.34 Закону України Про виконавче провадження для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, яким є відповідач (боржник) у справі, у звязку з чим, вважає представник органу виконання рішення виконавчий документ був повернутий стягувачу (позивачу) правомірно - на підставі пунктів 2, 9 ст.37 Закону України Про виконавче провадження .

Відповідач відзиву на скаргу не надав.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані відповідачем та органом виконання рішення докази своїх вимог і заперечень до суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо і у сукупності без надання жодному доказу пріоритету або вищої сили, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Досліджуючи обставини правовідносин сторін і органу виконання рішення на стадії виконання та матеріали справи з врахуванням вимог ст.129-1 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 16.06.17 підлягає скасуванню.

Пунктами 2, 9 ст. З7 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року передбачено, що «виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.».

Статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств» від 13.04.2017 року № 2021-VIII, який набрав чинності 24.05.2017 року, встановлено, що тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження обєктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій, часток, паїв, що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою.

Пунктом 9 Інформаційного листа від 28.01.2016 року № 01-06/131/16 Вищий господарський суд надав розяснення щодо необхідності у разі прийняття рішення про повернення виконавчого документа обстеження державним виконавцем майна боржника за місцем його знаходження на предмет використання майна у виробничій діяльності та складення за результатами такого обстеження акту.

В оскаржуваній постанові про повернення виконавчого документа державний виконавець робить висновок про відсутність у боржника по справі майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки боржник по справі є державним підприємством і все його майно забезпечує ведення виробничої діяльності. Також державний виконавець зазначає про здійснені ним заходи щодо розшуку такого майна, які виявилися безрезультатними.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд встановив, що докази в підтвердження викладених в оскаржуваній постанові доводів, у виконавчому провадженні відсутні. Державний виконавець не провів виконавчих дій по розшуку майна, на яке може бути звернено стягнення, і акту з цього приводу не постановив. Докази про вчинення виконавчих дій з приводу встановлення існування власних грошових коштів на банківських рахунках боржника також в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

За таких підстав суд дійшов висновку про незаконне повернення стягувачу (позивачу) виконавчого документа, а постанова органу виконання рішення від 16.06.17 про повернення виконавчого документу стягувачу не відповідає приписам статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», п.п.2, 9 Закону України «Про виконавче провадження», порушує права і законні інтереси стягувача по справі, тому підлягає скасуванню.

Вимоги скарги про зобовязання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження №7770028 і про зобовязання державного виконавця виконати вимоги ст. 1 Закону України Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств в частині зупинення виконавчого провадження №7770028 суд залишає без задоволення, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» встановлено порядок, права та обовязки стягувача по предявленню виконавчого наказу до виконання і зобовязувати учасників виконавчого провадження виконувати імперативні приписи Закону суд повноважень не має.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст.19, ст.129-1 Конституції України, п.2, п.9 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», ст.ст.22,33,34,86,121-2 ГПК України, суд

У Х В А Л И В :

1. Скаргу Державного підприємства Регіональні електричні мережі м. Вишгород Київської області в особі Луганської філії, м. Лисичанськ Луганської області на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Визнати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 16.06.2017 року про повернення виконавчого документа недійсною.

3. В решті вимог скарги відмовити.

Суддя Р. Шеліхіна