номер провадження справи 24/56/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.08.2017 Справа № 908/574/17

Суддя господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В., розглянувши матеріали скарги Міністерства оборони України на бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/574/17

за позовною заявою Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України (01014, м. Київ, вул. Болбочана Петра,8) в інтересах держави в особі:

позивача: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський,6)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД (69059, АДРЕСА_1)

про стягнення 2 340 000 грн. 00 коп.

орган державної виконавчої служби: Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (69104, м. Запоріжжя, вул.Європейська, 16)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 22.05.2017 р. по справі № 908/574/17 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД (69059, АДРЕСА_2; р/р 3701 в ПАТ Платинум Банк, м. Київ, МФО 380388, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6 на розрахунковий рахунок Міністерства оборони України 8611 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172, ) 2 340 000 (два мільйона триста сорок тисяч) грн. 00 коп. попередньої оплати та 35 100 (тридцять пять тисяч сто) грн. 00 коп. судового збору.

09.06.2017 р. на виконання судового рішення було видано відповідний наказ.

07.08.2017 р. до господарського суду Запорізької області від Міністерства оборони України (позивача) надійшла скарга на бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/574/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 р. та Засад використання автоматизованої системи документообігу господарського суду Запорізької області, враховуючи відпустку судді-доповідача у справі ОСОБА_1, скаргу по справі № 908/574/17 передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Розглянувши матеріали зазначеної скарги, господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 та ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), виходячи з наступного.

Оскарження дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів здійснюються в порядку статті 121-2 ГПК України до місцевого господарського суду, яким видано виконавчий документ.

Відповідно до пункту 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р., скарга має відповідати загальним вимогам щодо змісту та форми позовної заяви, передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням до неї документів, зазначених у пунктах 2, 4 частини першої цієї статті і за необхідності - зазначених у частинах другій і третій статті 57 названого Кодексу, а також містити відомості, перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту позовної заяви та комплектності документів, які повинні додаватися до неї. Зокрема, пунктом 2 ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви (в даному випадку до скарги на бездіяльність ВДВС) що подається до господарського суду, мають бути додані документи, які підтверджують відправлення відповідачеві (в даному випадку іншому учаснику судового процесу) копії позовної заяви (в даному випадку - скарги) і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Так, відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, належним доказом направлення копії заяви з додатком іншим учасникам судового процесу є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля.

Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

За приписами ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1 ст. 36 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії заяви/скарги та доданих до неї документів є оригінал опису вкладення, з зазначенням адреси і найменуванням адресанта та заповнений відповідно до переліку додатків, долучених до заяви/скарги.

В даному випадку, вищезазначені норми заявником не дотримані, зокрема, ним не надано доказів надсилання копії скарги та доданих до неї документів на адресу іншого учасника судового процесу у справі № 908/574/17 - Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України, яким подано позовну заяву до суду.

Не набуття прокурором статусу учасника виконавчого провадження не позбавляє його права бути обізнаним про подання скарги по цій справі та не є підставою для не направлення на його адресу копії скарги із додатками, як стороні (учаснику судового процесу) у цій справі.

Як встановлено судом, до матеріалів скарги заявником надано лише докази надсилання копії скарги на адресу відповідача та органу ДВС.

Не надання заявником оригіналу описів вкладення, які б свідчили про надсилання на адресу усіх інших учасників судового процесу копії скарги є безумовним порушенням приписів ст. 56 ГПК України.

Також, слід зазначити, що згідно опису вкладення до цінного листа на імя Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД, копію скарги з додатками направлено на адресу: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 6, а як свідчать матеріали справи, зокрема, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД є: 69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 6, квартира, 30.

Таким чином, докази направлення копії скарги з додатками на неповно зазначену адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД не є належними та допустимими, в розумінні ст. 34 ГПК України.

Розгляд скарги на бездіяльність ВДВС, в даному випадку, не може бути здійснений без наявності належних доказів направлення її копії усім учасникам процесу, без їх обізнаності про подання та розгляд відповідної скарги.

Згідно із пунктом 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Вищенаведені обставини, є підставою для повернення без розгляду скарги на підставі п. 6 ч.1 ст. 63 та ст. 121-2 ГПК України.

Крім того, суд відзначає, що згідно п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 р. встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання. При цьому у вирішенні питання про відновлення пропущеного строку подання скарги на бездіяльність органу Державної виконавчої служби у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення, поданої більш як через десять днів після закінчення визначеного законом строку здійснення виконавчого провадження, господарський суд має, як правило, виходити з неможливості такого відновлення. Наведене ґрунтується на тому, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Згідно скарги, Міністерство оборони України просить визнати протиправною бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області щодо не відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області № 908/574/17 від 09.06.2017 р. та зобовязати Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Львівської (помилково зазначено у скарзі замість «Запорізької») області № 908/574/17 від 09.06.2017 р.

При цьому, заявник у скарзі посилається на ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги, заявник надає копії доказів направлення на адресу виконавчого органу заяви про відкриття виконавчого провадження з оригіналом судового наказу по цій справі. Згідно копії фіскального чеку від 24.06.2017 р., на адресу ВДВС, м. Запоріжжя направлено цінний лист, що має штрихкодовий ідентифікатор: 800. За результатами пошуку на офіційному сайті ДП «Укрпошта» по вказаному штрихкодовому ідентифікатору, відправлення за номером 6800 вручене адресату (одержувачу) особисто 01.07.2017 16:10 обєктом поштового звязку ЗАПОРІЖЖЯ 104 з індексом 69104.

В даному випадку, у скарзі заявник жодним чином не посилається на дотримання встановлених законом строків звернення до суду із відповідною скаргою. З додатків до скарги також не вбачається дотримання заявником строку звернення із скаргою до суду. Не надано і заяви про відновлення пропуску строку подання скарги.

Також, суд відзначає, що за приписами ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України „Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003 р., затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

В даному випадку, на засвідчених документах, доданих до скарги, відсутня дата засвідчення копії документу.

При повторному зверненні із скаргою до суду, заявнику слід звернути увагу на вищевказані обставини.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Міністерства оборони України на бездіяльність Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області по справі № 908/574/17, повернути без розгляду.

Додаток: матеріали скарги на 10 аркушах.

Суддя М.В. Мірошниченко