ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

16 серпня 2017 року Справа № 910/23042/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Іванової Л.Б.,
Губенко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Заступника прокурора міста Києва
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 11.05.2017
та на ухвалугосподарського суду міста Києва від 16.03.2017
у справі№ 910/23042/16 господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк"
доПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державне підприємство "Донецька залізниця"
простягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 942 885,45 доларів США та 52 621 324,56 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

- ПАТ "ПУМБ" Кренець О.С.,

- ПАТ "Українська залізниця" повідомлений, але не з'явився,

- ДП "Донецька залізниця" повідомлений, але не з'явився,

- прокуратури Гудименко Ю.В.,

- вільні слухачі: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний банк" (надалі - ПАТ "ПУМБ" / позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - ПАТ "Українська залізниця" / відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Державне підприємство "Донецька залізниця" (надалі - ДП "Донецька залізниця" / третя особа), про стягнення заборгованості за кредитними договорами в розмірі 942 885,45 доларів США та 52 621 324,56 грн. Заявлені позовні вимоги вмотивовані невиконанням третьої особою, правонаступником якої є відповідач, умов кредитних договорів № 13.11-555 від 07.11.2013, № 13.11-556 від 07.11.2013, № 13.11-557 від 07.11.2013, укладених між ПАТ "ПУМБ" та ДП "Донецька залізниця".

У процесі розгляду даної справи, представником позивача було подано заяву про зупинення провадження у справі до вирішення окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/2625/17 за адміністративним позовом ПАТ "ПУМБ" до державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Панкової Олександри Євгенівни про визнання протиправними дій та скасування запису. Обґрунтовуючи заяву про зупинення провадження у справі, ПАТ "ПУМБ" вказувало, що обставини, які стали підставою для його звернення з позовом у справі № 910/23042/16, а також якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, є предметом розгляду в іншій справі № 826/2625/17, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства, зокрема, в адміністративній справі встановлюються обставини щодо законності внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису, що має безпосереднє значення для правильного вирішення справи № 910/23042/16 та свідчить про пов'язаність справ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2017 (суддя Ярмак О.М.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 (головуючий суддя Андрієнко В.В., судді: Мартюк А.І., Сітайло Л.Г.), провадження у даній справі зупинено до вирішення Окружним адміністративним судом міста Києва справи № 826/2625/17.

Зупиняючи провадження у справі, господарський суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний господарський суд, виходив з того, що дана господарська справа є пов'язаною з адміністративною справою № 826/2625/17, предметом якої є встановлення протиправності та скасування запису державного реєстратора Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Панкової Олександри Євгенівни про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису від 02.12.2016 № 3060039 щодо "Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах"; "зміна додаткової інформації" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (), а саме зазначення в розділі "Інформація про здійснення зв'язку з юридичною особою": "Правонаступництво щодо ДП "Донецька залізниця", ДЗ "Дорожня лікарня станції Ясинувата ДП "Донецька залізниця", ДЗ "Дорожня лікарня станції Донецьк ДП ""Донецька залізниця", ДП "Донецький проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту України" настає згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника".

Суди дійшли висновку, що розгляд справи про скасування зазначеного запису від 02.12.2016 безпосередньо стосується предмету спору в справі № 910/23042/16, зокрема, обставин щодо переходу до відповідача, як правонаступника, обов'язків третьої особи з погашення заборгованості за кредитними договорами, а відтак, може вплинути на вирішення господарської справи.

Заступник прокурора міста Києва, не погоджуючись із прийнятими у даній справі ухвалою та постановою, звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить ухвалу та постанову скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої скарги заступник прокурора посилається на те, що оскаржувані ухвала та постанова винесені судами з порушенням вимог ст.ст. 4-2, 4-3, 43, 79 ГПК України, зазначаючи при цьому, що оскарження банком в адміністративному процесі реєстраційних дій стосується правомірності засвідчення державним реєстратором факту, а не правомірності юридичних підстав його виникнення, оцінку яким може самостійно надати суд під час розгляду даної господарської справи.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.07.2017 касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі № 910/23042/16 прийнято до провадження; розгляд скарги призначено на 02.08.2017.

01.08.2017 від ПАТ "Українська залізниця" надійшли пояснення у справі № 910/23042/16, за змістом яких відповідач просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані заступником прокурора постанову та ухвалу про зупинення провадження у справі.

02.08.2017 від ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" надійшов відзив на касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва, в якому позивач просить залишити подану скаргу без задоволення, а оскаржувані постанову та ухвалу - залишити без змін.

Також, 02.08.2017 від ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків її розгляду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.08.2017 продовжено строк розгляду справи № 910/23042/16 господарського суду міста Києва, відкладено розгляд касаційної скарги заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі № 910/23042/16 на 16.08.2017.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла до висновку про залишення касаційної скарги заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 без розгляду, з таких підстав.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

15.07.2015 набрав чинність розділ IV Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII, що визначає повноваження прокурора з виконання покладених на нього функцій, в тому числі, ст. 23, що встановлює підстави представництва інтересів громадянина або держави в суді. Цим законом було внесено також зміни до ГПК України, зокрема, до статей 2 та 29.

Так, за приписами статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

За змістом статті 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 (читати статті 23) Закону України "Про прокуратуру". Невиконання прокурором вимог щодо надання господарському суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді має наслідком повернення поданої ним позовної заяви (заяви, скарги) у порядку, встановленому статтею 63 цього Кодексу.

У ч. 3 та ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 № 7 роз'яснено, що господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. При цьому, слід звертати увагу на те, що згідно з абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.

Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва у порядку, передбаченому частиною другою або третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до статей 29, 91, 107, 11115 і 113 ГПК, статей 23 і 24 Закону України "Про прокуратуру" формою представництва прокуратурою інтересів держави може бути подання прокурором апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а також вступ у справу та участь у розгляді справи, порушеної за позовами інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання апеляційної чи касаційної скарги на судове рішення надається прокурору, який брав участь у судовому розгляді, а також прокурору вищого рівня незалежно від участі у розгляді справи: Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, першим заступникам та заступникам керівників регіональних прокуратур.

Відповідно до визначеної законом компетенції прокурор має право подати апеляційну чи касаційну скаргу лише у справах зі спорів, що стосуються інтересів держави, громадянина, в тому числі у справах про банкрутство, що стосуються інтересів держави або громадянина. У разі подання прокурором апеляційної або касаційної скарги чи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без зазначення того, у чому саме полягає порушення інтересів держави, або без обґрунтування необхідності захисту таких інтересів, або без обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави або громадянина в суді господарський суд повинен повернути її згідно з пунктом 1 частини першої статті 97 або пунктом 1 частини першої статті 1113 ГПК, або пунктом 5 частини шостої статті 113 ГПК і винести з цього приводу ухвалу (абз. 7 п. 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 № 7).

Як вбачається з матеріалів справи, заступник прокурора міста Києва С. Репецький, звертаючись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 про зупинення провадження у справі, взагалі не зазначив, в чому полягає порушення інтересів держави, яка необхідність захисту цих інтересів саме прокурором, не обґрунтував підстави представництва в суді інтересів держави, не надав жодних доказів, що відповідач не може самостійно представляти власні інтереси у спірних правовідносин, враховуючи той факт, що ПАТ "Українська залізниця" є самостійною юридичною особою.

Відповідно до абз. 2 та 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Як визначено в абз. 7 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" від 23.03.2012 № 7, якщо прокурор, що звертається до господарського суду в інтересах держави або громадянина, у позовній заяві не обґрунтував наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави або громадянина в суді, то господарський суд повертає позовну заяву без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК. У разі ж коли суд у зазначених випадках помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, відповідний позов залишається без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 названого Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1115 ГПК України у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги заступника прокурора міста Києва без розгляду.

Керуючись ст. ст. 81, 86, 1115 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва на постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.03.2017 у справі № 910/23042/16 залишити без розгляду.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Л.Б. Іванова

Н.М. Губенко