ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2017 справа № 908/995/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від позивача: від відповідача: від третьої особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 за довіреністю, ОСОБА_6 за рішенням, не з'явився, не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуГоловного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від19.06.2017
у справі№ 908/995/17 (суддя Боєва О.С.)
за позовомСелянського (фермерського) господарства "ОСОБА_6М.", с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області,
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідачаГоловного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя, ОСОБА_7 районної державної адміністрації Запорізької області, м. Вільнянськ Запорізької області,
провизнання незаконною відмову відповідача в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007 та укладання додаткової угоди до договору оренди землі

В С Т А Н О В И В :

Селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_6М.» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_7 районної державної адміністрації Запорізької області про визнання незаконною відмову відповідача в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007 та укладання додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі.

19.06.2017 Господарський суд Запорізької області прийняв рішення по справі №908/995/17 про задоволення позовних вимог. Визнав незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.04.2017 № 27-8-0.6 2346/2-17 в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007 укладеного між ОСОБА_7 державною адміністрацією Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (03.05.2007 за № 02).

Цим же рішенням визнано укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 10.04.2007 підписаного між ОСОБА_7 районною державною адміністрацією Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» (зареєстрованого 03.05.2007 за № 02 між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя вул.Українська, 50, ) та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» (70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул.Шкільна, 11, ) на умовах поданого Селянським (фермерським) гоcподарcтвом «ОСОБА_6М.» проекту.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог. Вважає, що рішення по справі прийнято з порушенням норм матеріального права без врахування усіх обставин справи. Зокрема посилається, що місцевим господарським судом не правильно застосовано ч.1 ст.33 Земельного кодексу України, оскільки між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, що призводить до втрати орендарем його переважного права на укладання договору оренди землі (ч.4 ст.33 ЗУ «Про оренду землі»); не доведеністю з боку позивача, що він належним чином виконував умови договору оренди землі; не можливість укладання додаткової угоди саме за рішенням суду, оскільки додаткова угода до договору оренди землі вважається укладеною з моменту її підписання сторонами та державної реєстрації, а тому не може бути визнана укладеною у судовому порядку. Наполягає, що суд взяв на себе не властиві йому функції субєкта владних повноважень, чим порушив норми ч.2 ст.122 Земельного кодексу України.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду порушено апеляційне провадження по справі № 908/995/17.

03.08.2017 на адресу Донецького апеляційного господарського суду від Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_6М.» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, 03.08.2017 від Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_6М.» надійшло клопотання про його участь у судовому засіданні Донецького апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції.

Розпорядженням керівника апарату суду за № 1353 від 03.08.2017 р. у звязку з перебуванням у відпустці судді-члена колегії ОСОБА_8 для розгляду клопотання про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/995/17 .

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Склярук О.І., судді: Дучал Н.М., Агапов О.Л.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.08.2017 по справі №908/995/17 задоволено клопотання Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_6М.» про його участь у судовому засіданні Донецького апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні, яке відбулося 24.07.2017 представник заявника апеляційної скарги наполягав на задоволенні апеляційної скарги. Просив рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача в судовому засіданні, яке відбулося 09.08.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судові засідання не зявився. Про час та місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду явка сторін не була визнана обовязковою.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши обставини справи, апеляційну скаргу, вислухав пояснення представників сторін судова колегія зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом 10.04.2007 між ОСОБА_7 районною державною адміністрацією Запорізької області (Орендодавцем, третя особа у справі) та селянським фермерським господарством ОСОБА_6 (Орендар, позивач у справі), було укладено договір оренди землі ( далі Договір).

Відповідно до п.1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 11,0000га на території Любімівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області яка знаходиться за адресою: землі Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер :04:001:0059 (п.2 договору).

Пунктом 7 договору встановлено, що договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п.31 договору до обовязків орендаря віднесено, зокрема, після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцеві у належному стані.

Пунктом 43 договору сторони встановили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 03.05.2007 за № 02.

Таким чином з врахуванням приписів п.7 та п.43 Договору, договір діяв до 03.05.2017 р. включно

Факт передання земельної ділянки в оренду підтверджується актом приймання-передачі обєкта оренди від 10.04.2007.

17.03.2017 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням (вих.57), в якому просив поновити термін дії договору оренди землі, укладеного 10.04.2007 щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 11, 9999 га з кадастровим номером 0:04:001:0059 земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, строком на 10 років для вирощування товарної сільськогосподарської продукції та укласти додаткову угоду, проект якої додано до листа на 1 аркуші у трьох примірниках.

При цьому, проектом додаткової угоди було передбачено наступні умови:

- поновити термін дії договору оренди землі від 10 квітня 2007 р. реєстровий №02 на 10 років

- всі інші умови вище зазначеного Договору незмінні в Угоді, залишаються чинними у попередній редакції і Сторони підтверджують щодо них свої зобовязання.

Лист-повідомлення позивача згідно відмітці на заяві одержаний ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області 29.03.2017.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області 14.04.2017 р. за результатами розгляду заяви позивача від 17.03.2017 р. направило позивачу лист-повідомлення № 27-8-0.6-2346/2-17 в якому зазначено , що Головне управління не погоджується із запропонованими умовами, викладеними позивачем у листі-повідомленні та в проекті додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 10.04.2007 р. зареєстрованого 03.05.2007 № 02 у звязку з чим договір оренди землі буде вважатися припиненим 04.05.2017 р. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобовязаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

У звязку з чим, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Як зазначалося вище, рішенням по справі позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Рішення обґрунтовано доведеністю позовних вимог.

Судова колегія, відповідно до приписів ст.101 ГПК України, повторно розглянувши справу зазначає наступне.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст.122 Земельного кодексу в редакції до 2013 р.). Законом України від 6 вересня 2012 р. № 5245-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності ( який набрав чинність 01 січня 2013 р.) внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких, з 01 січня 2013 р. повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів ( Держземагенство України). Таким чином з 01 січня 2013 р. від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. за № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» передбачено створення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру шляхом реорганізації Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» передбачено утворення як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком . Зазначеною постановою також передбачено реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, після укладання між ОСОБА_7 районної державною адміністрацією (орендодавець) та позивачем (орендар) договору оренди землі та станом на час закінчення терміну, на який його укладено, відбулися зміни в чинному законодавстві.

Як наслідок, через таку зміну законодавчих та інших підзаконних нормативно-правових актів (у т.ч. наведених вище) змінився орендодавець земельної ділянки за договором оренди землі, яким стало Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед, Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, та Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1-4 ст.33 Закону України «Про оренду землі», по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк ( поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору , переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк припиняється.

Згідно п.7 договору оренди землі, договір укладено терміном на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Матеріали справи містять докази звернення позивача до ГУ «Держгеокадастру» у Запорізькій області, з листом - повідомленням № 57 від 17.03.2017 р Як зазначалося вище, орендар просив поновити термін дії договору строком на 10 років для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. До зазначеного листа-повідомлення було додано документи, наявність яких вимагається діючим законодавством, зокрема проект додаткової угоди до договору оренди землі. Лист повідомлення отриманий відповідачем 29.03.2017 р., про що свідчить відмітка на ньому.

Відповідно до ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач листом за № 27-8-0.6-2346/2-17 від 14.04.2017 повідомив позивача про те, що він не погоджується з запропонованими умовами, викладеним у листі-повідомленні та проекті додаткової угоди у звязку з чим договір оренди землі буде вважатися припиненим 04.05.2017 р.

При цьому у листі не зазначено з якими саме умовами додаткової угоди і з яких підстав, він не погоджується.

Судова колегія повторно проаналізувавши умови додаткової угоди встановила, що умови викладені в ній, а саме: поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені відповідають вимогам встановленим законодавством при поновленні договору оренди землі відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Що стосується посилання заявник апеляційної скарги, що позивачем при зверненні з листом повідомленням про поновлення договору оренди не було надано документів, які підтверджують, що він належним чином виконував свої обовязки за договором, то судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини справи на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Пунктом 31 договору оренди землі встановлені обовязки орендаря, зокрема, орендар зобовязаний виконувати встановлені щодо обєкту оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом, договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, використовувати земельну ділянку відповідно до цільового призначення та умов договору, дотримуватися при цьому вимог чинного земельного законодавства державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі, використовувати орендовану земельну ділянку не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності, після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані. Обовязки землекористувачів також визначені статтею 96 Земельного кодексу України

Будь-яких доказів на підтвердження фактів порушення орендарем покладених на нього обовязків відповідачем до матеріалів справи не надано.

В той же час, довідка ОСОБА_7 відділення ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області № 915/10/08-06-07 від 29.05.2017 р. підтверджує, що позивачем своєчасно та в повному обсязі сплачувалася орендна плата.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у письмових поясненнях також підтвердила, що позивачем належним чином виконувалися умови договору оренди земельної ділянки.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» зобовязує особу, яка бажає продовжити дію договору оренди надати лише лист повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди до нього. Надання інших документів, в тому числі і доказів належного виконання зобовязань за договором оренди законодавством не передбачено. Відповідно і вимагання їх у орендаря, органом державної влади, є безпідставним, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Слід зазначити, що саме на орган державної влади покладений обовязок узгодити з орендарем істотні умови, перевірити факти належного використання земельної ділянки.

Згідно ч.11 ст.33 Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Таким чином, законодавством прямо передбачено оскарження відмови в укладанні додаткової угоди до договору оренди землі у судовому порядку, тому у разі визнання відмови органу в судовому порядку незаконною, права землекористувача підлягають захисту у відповідності до вищенаведених вимог закону, шляхом поновлення його порушених прав, що виникли в результаті такої відмови органу, у звязку з чим вимога про зобовязання укласти додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.04.2017 р. заявлено обґрунтовано.

Оскільки ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення, то способом захисту порушеного права, в даному випадку є спонукання до укладення додаткової угоди, оскільки без її підписання сторонами та належного оформлення договір оренди землі не буде поновлений, тобто права та обовязки особи не будуть у належний спосіб встановлені на новий термін.

Як зазначалося вище, зміст та умови угоди відповідають вимогам чинного законодавства, а саме приписам Закону України «Про оренду землі», ЦК України.

За таких обставин, судова колегія також приходить до висновку, що позивач має переважне право перед іншими особами на укладання договору оренди землі на новий строк та на поновлення договору оренди землі відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», оскільки орендар належно виконував обовязки за умовами договору, своєчасно звернувся до орендодавця з листом-повідомленням про поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені.

Таким чином, законні права позивача, з огляду на приписи ст.16 ЦК України, ст.33 Закону України «Про оренду землі», підлягають захисту шляхом визнання незаконною відмови Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.04.2017 № 27-8-0.6 - 2346/2 17 в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007 та укладання додаткової угоди про поновлення терміну дії зазначеного договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором від 10.04.2007 на строк десять років в редакції додаткової угоди, наданій позивачем до листа-повідомлення.

Судова колегія зазначає, що при викладені резолютивної частини рішення місцевим господарським судом враховано приписи ст.84 ГПК України та правова позиція Вищого господарського суду України з цього питання, яка викладена у пункті 9.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» за № 6 від 23.03.2012 р., а саме: у рішенні про спонукання укласти договір умови, на яких сторони зобовязані укласти договір з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад «Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору, а в разі необхідності з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Судова колегія також бере до уваги, що ведення товарного сільськогосподарського виробництва на спірній земельній ділянці для позивача є його єдиним видом діяльності, яка забезпечує отримання прибутку, враховуючи специфіку яка зумовлена його місцезнаходженням та родом діяльності, у звязку з чим, при розгляді спору, враховується позиція ОСОБА_7 районної державної адміністрації Запорізької області щодо поновлення договору оренди землі саме з позивачем, оскільки ним належним чином виконувалися зобовязання за договором оренди землі.

Відповідно до протоколу наради із врегулювання конфліктних ситуацій щодо земельних відносин, яка відбулася у Запорізькій облдержадміністрації 14.12.2015 р., на якому був присутній і представник Головного управлінні Держгеокадастру у Запорізькій області, наголошено на необхідність поновлення договорів оренди та надання в оренду земель державної власності саме фермерським господарствам, підприємствам, що розташовані на території відповідної ради та які несуть основне соціальне навантаження, забезпечують робочими місцями місцевих жителів та наповнюють місцеві бюджети.

За результатами зазначеної наради Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькі області доручено при поновленні договорів оренди земельних ділянок дотримуватися норм Закону України «Про оренду землі» . З зазначеного протоколу також вбачається, що на нараді було встановлено факти безпідставних відмов територіальних органів Держгеокадастру у погодженні та затвердженні землевпорядної документації з надуманих причин, а також безпідставних відмов в поновленні договорів оренди землі державної власності сільськогосподарського призначення.

Посилання заявника апеляційної скарги на правову позицію Верховного суду України, яка була висловлена у постанові ВСУ від 30.01.2013 р. по справі № 6-162цс12 не може бути взято судовою колегією до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з тексту постанови, предметом розгляду справи № 6-162цс12 було визнання недійсним договору дарування частини жилого будинку, визнання дійсним договору купівлі-продажу частини жилого будинку та визнання права власності на вказане нерухоме майно. Розглядаючи зазначену справу, Верховний суд України висловив правову позицію, що визнання в судовому порядку дійсним правочину щодо нерухомості суперечить законодавству, оскільки такий правочин підлягає обовязковій державній реєстрації, а тому частину друга статті 220 ЦК України до таких правовідносин не застосовується.

В даному випадку, предметом спору по справі № 908/995/17 є визнання незаконною відмови відповідача від 14.04.2017 р. № 27-8-0.6-2346/2-17 в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007 р. та укладання додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі.

Тобто, зазначений правовий висновок Верховного суду України стосується зовсім інших правових відносин.

Крім того, як зазначалося вище, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» містить вказівку про можливість укладання додаткової угоди саме за рішенням суду.

З огляду на наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду ґрунтується на всебічному, повному та об»активному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявник апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м.Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 по справі № 908/995/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 по справі №908/995/17 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий О.І. Склярук

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3