ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.08.2017 Справа № 904/7642/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ШАХТОУПРАВЛІННЯ "ДОНБАС"

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ"

про стягнення заборгованості за договором №14-16/415-КП від 10.06.2014

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1, довіреність № 6 від 04.01.2017;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас", м.Солидове, Донецька область (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м.Павлоград, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 1014564,00грн. основної заборгованості; 87493,20грн. трьох відсотків річних; 935836,04грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Між сторонами укладено договір №14-16/415-КП від 10.06.2014.

Сторонами підписано Специфікацію до договору від 10.06.2014.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач у серпні 2014 року здійснив поставку продукції на загальну суму 1014564,00грн., що підтверджується залізничними накладними, видатковими накладними та актами приймання-передачі товару.

Строк оплати товару є таким, що настав.

Відповідач отриманий від позивача товар не оплатив.

З метою оплати поставленої продукції позивачем була пред'явлена вимога від 03.10.2016 про сплату заборгованості у сумі 1014564,00грн. протягом семи календарних днів з дня її отримання. Вимогу відповідача отримано 19.10.2016. Кінцевий строк оплати за пред'явленою вимогою сплинув 25.10.2016, але вимоги відповідачем не виконано, поставлена продукція не оплачена.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань позивач нарахував три відсотки річних за загальний період з 09.09.2014 по 25.07.2017 за кожною поставкою окремо та інфляційні втрати за загальний період з 09.09.2014 по 25.07.2017 за кожною поставкою окремо.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2017 справу №904/7642/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 25.07.2017 за вих.№121-юр ухвалою суду від 01.08.2017 порушено провадження по справі та прийнято позовну заяву до розгляду, призначено слухання на 16.08.2017.

14.08.2017 отримано клопотання відповідача про відкладення судового розгляду, у зв'язку з участю представника в іншому судовому засіданні.

Щодо повідомлення сторін про час та місце судового засідання.

Господарським судом враховано положення пункту 3.9.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується реєстром поштових відправлень суду та явкою представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу господарського суду 08.08.2017 з відміткою представника відповідача про отримання ухвали суду 04.08.2017.

Враховуючи викладене господарський суд констатує, що сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду заяви судом.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.08.2017, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про час та місце його проведення, розпочато розгляд справи по суті. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити; наполягав на розгляді справи в даному судовому засіданні. Відповідач не забезпечив явку свого представника, вимоги суду не виконав.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, а на думку суду, неявка його у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду справи по суті.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 16.08.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" (далі по тексту - позивач, постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено договір №14-16/415-КП (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого постачальник зобов'язується поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення колишнього вжитку (далі по тексту - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за цінами узгодженими сторонами в даному договорі та Специфікаціях, які є невід'ємними частинами даного договору.

Поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами та у строки, узгоджені сторонами в Специфікаціях до даного договору (пункт 3.1 договору).

Загальна сума договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій до даного договору, але не повинна перевищувати 1250000,00грн., з урахуванням НДС (пункт 4.1 договору).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2014 включно. У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов'язань за даним договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами всіх прийнятих на себе зобов'язань (пункт 7.1 договору).

10.06.2014 між сторонами підписано Специфікацію в якій сторони узгодили номенклатурний номер, найменування продукції, номер та індекс стандартів ТУ та інше, одиницю вимірювання, кількість, ціну без ПДВ, вартість без ПДВ, строк поставки та код поставки.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач здійснив поставку продукції, а саме:

08.08.2014 поставлено продукцію на загальну суму 367500,00грн., що підтверджується наступними документами:

- Залізничною накладною №51878080 від 08.08.2014;

- Залізничною накладною №51878056 від 08.08.2014;

- Видаткова накладна №РН-0000001 від 10.09.2014 на суму 247500,00грн.;

- ОСОБА_2 №РН-0000001 від 10.09.2014 приймання-здачі товару;

- Видаткова накладна №РН-0000001 від 15.10.2014 на суму 120000,00грн.;

- ОСОБА_2 №РН-0000001 від 15.10.2014;

12.08.2014 поставлено продукцію на загальну суму 135000,00грн., що підтверджується наступними документами:

- Залізничною накладною №51951564 від 12.08.2014;

- Залізничною накладною №51951556 від 12.08.2014;

- Видаткова накладна №РН-0000022 від 19.08.2015 на суму 135000,00грн.;

- ОСОБА_2 №РН-0000022 від 19.08.2015 приймання-здачі товару;

13.08.2014 поставлено продукцію на загальну суму 512064,00грн., що підтверджується наступними документами:

- Залізничною накладною №51970697 від 13.08.2014;

- Залізничною накладною №51970895 від 13.08.2014;

- Видаткова накладна №РН-0000084 від 15.09.2015 на суму 512064,00грн.

- ОСОБА_2 №РН-0000084 від 15.09.2015 приймання-здачі товару;

При поставці залізничним транспортом, датою поставки вважається дата календарного штемпеля відправлення: залізничної станції Кальміус Донецької залізниці, яка вказана у залізничній накладній (пункт 3.4 договору).

При визначенні дати поставки товару взято до уваги положення пункту 3.4 договору.

Розрахунки за поставлену постачальником продукцію за даним договором здійснюються покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на 30 (тридцятий) календарний день з моменту поставки відповідної партії продукції, якщо інше не обумовлено в Специфікаціях до Договору. У випадку якщо строк оплати припадає на вихідний/нерозрахунковий день, оплата здійснюється на наступний банківський день (пункт 4.3 договору). Пункт 4.3 договору кореспондується з пунктом 2 Специфицікації.

Обов'язок оплатити товар отриманий 08.08.2014 виник 08.09.2014.

Обов'язок оплатити товар отриманий 12.08.2014 виник 11.09.2014.

Обов'язок оплатити товар отриманий 13.08.2014 виник 12.09.2014.

За отриманий від позивача товар відповідач не розрахувався у повному обсязі.

Отже, заборгованість становить 1014564,00грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою №218-юр від 03.10.2016. В якості доказу направлення надано лист з описом вкладень та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи, що вимога позивача залишена без відповіді та задоволення позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою.

В свою чергу, відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав.

Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від постачальника - директором ОСОБА_2А, який діяв на підставі статуту, та від покупця - директором філіалу "Павлоградське управління по матеріально-технічному забезпеченню" Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності №ББУ/ПУ91/ВП/14 від 02.01.2014, та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Таким чином, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною першою статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується матеріалами справи, а саме Залізничною накладною №51878080 від 08.08.2014; Залізничною накладною №51878056 від 08.08.2014; Видаткова накладна №РН-0000001 від 10.09.2014 на суму 247500,00грн.; ОСОБА_3 №РН-0000001 від 10.09.2014 приймання-здачі товару; Видаткова накладна №РН-0000001 від 15.10.2014 на суму 120000,00грн.; ОСОБА_3 №РН-0000001 від 15.10.2014; Залізничною накладною №51951564 від 12.08.2014; Залізничною накладною №51951556 від 12.08.2014; Видаткова накладна №РН-0000022 від 19.08.2015 на суму 135000,00грн.; ОСОБА_3 №РН-0000022 від 19.08.2015 приймання-здачі товару; Залізничною накладною №51970697 від 13.08.2014; Залізничною накладною №51970895 від 13.08.2014; Видаткова накладна №РН-0000084 від 15.09.2015 на суму 512064,00грн. Акт №РН-0000084 від 15.09.2015 приймання-здачі товару.

Накладні підписані представниками позивача та відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, крім того скріплені печатками підприємств позивача та відповідача.

Накладні є первинними документами бухгалтерської звітності, що фіксують господарську операцію, яка відбулась між сторонами.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, укладений між позивачем та відповідачем договір поставки є оплатним, і обов'язку постачальника поставити товар відповідає обов'язок покупця оплатити вартість отриманого товару.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено пунктом 4.3 договору, який кореспондується з пунктом 2 Специфікації відповідач зобов'язаний оплатити отриманий від позивача товар на 30 (тридцятий) календарний день з моменту поставки.

З огляду на положення пункту 4.3 договору та пункту 2 Специфікації, строк оплати товару отриманого за Залізничною накладною №51878080 від 08.08.2014; Залізничною накладною №51878056 від 08.08.2014; Видаткова накладна №РН-0000001 від 10.09.2014 на суму 247500,00грн.; ОСОБА_3 №РН-0000001 від 10.09.2014 приймання-здачі товару; Видаткова накладна №РН-0000001 від 15.10.2014 на суму 120000,00грн.; ОСОБА_3 №РН-0000001 від 15.10.2014; Залізничною накладною №51951564 від 12.08.2014; Залізничною накладною №51951556 від 12.08.2014; Видаткова накладна №РН-0000022 від 19.08.2015 на суму 135000,00грн.; ОСОБА_3 №РН-0000022 від 19.08.2015 приймання-здачі товару; Залізничною накладною №51970697 від 13.08.2014; Залізничною накладною №51970895 від 13.08.2014; Видаткова накладна №РН-0000084 від 15.09.2015 на суму 512064,00грн. Акт №РН-0000084 від 15.09.2015 приймання-здачі товару є таким, що настав.

Станом на 16.08.2017, заборгованість відповідача перед позивачем складає 1014564,00грн.

Доказів оплати товару в сумі 1014564,00грн. ні позивач, ні відповідач господарському суду не надали.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами відповідач не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовна вимога позивача про стягнення 1014564,00грн. основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі N6-49цс12, від 24.10.2011 у справі N6-38цс11).

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних здійснений позивачем господарський суд визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 87409,80грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат господарський суд визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 880868,51грн.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 29743,05грн., з урахуванням того, що 97,30% позовних вимог позивача судом задоволено.

Щодо клопотання про відкладення судового засідання.

Позовну заяву з доданими до неї документами на адресу відповідача направлено 25.07.2017, що підтверджується фіскальним чеком від 25.07.2017 та листом з описом вкладень.

Копію позовної заяви та додані до неї документи відповідач отримав 02.08.2017, що підтверджується витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Ухвалу про порушення провадження у справі відповідач отримав 04.08.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Справи призначена до розгляду на 16.08.2017.

Господарський суд констатує, що відповідач завчасно повідомлений, як про суть позовної заяви, вимоги суду і про дату судового засідання.

Відповідач мав реальну можливість ознайомитися з матеріалами справи.

Ухвалою від 01.08.2017 явка в судове засідання визнана обов'язковою. Причини неможливості забезпечення участі іншого повноважного представника відповідача в судове засідання відповідач не повідомив та належні докази неможливості забезпечення участі представника в судове засідання не надав.

Також ухвалою від 01.08.2017 вимоги суду визнано обов'язковими, однак відповідач не виконав вимоги суду і причини їх невиконання суду не повідомив.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представника сторони - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без його участі, якщо нез'явлення цього представника не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Враховуючи, що спір може бути вирішено в даному судовому засіданні і за відсутності представника відповідача, беручи до уваги, що відповідач мав достатньо часу для виконання вимог суду господарський суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 204, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 662, 663, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.76; ідентифікаційний код 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтоуправління "Донбас" (85400, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 36982,00грн. (один мільйон чотирнадцять тисяч п'ятсот шістдесят чотири грн. 00 коп.) основної заборгованості; 87409,80грн. (вісімдесят сім тисяч чотириста дев'ять грн. 80 коп.) трьох відсотків річних; 880868,51грн. (вісімсот вісімдесят тисяч вісімсот шістдесят вісім грн. 51 коп.) інфляційних втрат; 29743,05грн. (двадцять дев'ять тисяч сімсот сорок три грн. 05 коп.) судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

17.08.2017

Суддя ОСОБА_4