РІШЕННЯ

08.08.2017Справа №910/7686/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/7686/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів,

до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», м. Київ,

про стягнення 239 924,10 грн.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - Василевського О.Л. (довіреність від 25.07.2016 № 0116-99).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - Товариство): 122 497 грн. страхового відшкодування; 106 996,10 грн. втрат від інфляції та 10 431 грн. 3% річних, а всього 239 924,10 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2017 порушено провадження у справі та призначено судовий розгляд на 15.06.2017.

Відповідач 12.06.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке: згідно з підпунктом 4.3.3 пункту 4.3 договору добровільного страхування майна від 27.12.2013 №10-1301-13-00086 (далі - Договір), укладеного Підприємцем і Товариством, страховик має право в разі, якщо за фактом страхового випадку порушено кримінальну справe, відстрочити виплату страхового відшкодування до закриття, зупинення кримінальної справи або винесення рішення судом, у зв'язку з чим Товариство вважає, що даний позов є передчасним; на виконання вимог абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р і від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Маріуполь; отже, законодавством України м. Маріуполь визнано тимчасово окупованою територією; позивач знав про те, що відповідно до чинного законодавства України м. Маріуполь є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція та жодного разу не повідомив відповідача про зміну страхового ризику, чим порушив підпункт 4.2.1 пункту 4.2 Договору; подія, що заявлена позивачем згідно з розділом 3 Договору є виключенням зі страхових випадків і обмеженням страхування; Підприємець повідомив Товариству недостовірну інформацію, що в свою чергу не дало змоги відповідачу оцінити дійсний страховий ризик.

Позивач 15.06.2017 подав суду документи, підготовлені на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2017.

У судовому засіданні 15.06.2017, у зв'язку з задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оголошено перерву до 04.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2017 задоволено клопотання позивача про відкладення розгляду справи, відкладено розгляд справи на 25.07.2017 та продовжено строк розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2017 задоволено клопотання сторін про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 08.08.2017.

Представник відповідача у судовому засіданні 08.08.2017 надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 08.08.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 Підприємцем (страхувальник) і Товариством (страховик) було укладено Договір, за умовами якого:

- предмет Договору (об'єкт страхування) - це майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користування та розпорядженням майном, а саме: рухоме майно - касовий апарат, загальною вартістю 1 000 грн.; товари в обороті: комп'ютерна та офісна техніка, комплектуючі до неї, балансова вартість яких складає більше 200 грн. за одиницю, на загальну суму 280 000 грн.; (назва об'єкту страхування: скло, вітражі, склопакети) скло вікон, дверей та рекламні вивіски, у кількості: скло вікон загальною площею 16 кв.м. вартістю 1 760 грн., скло вікон загальною площею 16 кв.м. вартістю 4 800 грн., скло дверей 3 шт. загальною площею 3,3 кв.м. вартістю 990 грн., рекламні вивіски вартістю 15 000 грн. (пункт 1 Договору);

- загальна страхова суму за Договором - 303 550 грн.; страхова сума за Договором за страхування об'єкта вказаного у підпункті 1.1 пункту 1 Договору - 281 000 грн.; страхова сума за Договором за страхування об'єкта зазначеного в підпункті 1.2 пункту 1 Договору - 22 550 грн. (пункт 2.1 Договору);

- місце страхування - АДРЕСА_2 (пункт 2.10 Договору);

- строк дії Договору - з 01.01.2014 по 31.12.2014 (пункт 2.11 Договору);

- не визнається страховим випадком та не підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні майновим інтересам страхувальника внаслідок загибелі, пошкодження або втрати застрахованого майна в результаті, зокрема: будь-яких воєнних дій, війни, у тому числі громадянської війни, інтервенції, збройних конфліктів як з оголошенням, так і без оголошення війни, незалежно від кількості людей, що беруть участь у них, вторгнення, дії зовнішніх ворогів; будь-якого терористичного акту; внутрішніх громадських заворушень, воєнних або громадянських повстань, революцій, відділення територій, заколоту, путчу, бунту, державного перевороту; дії військової або узурпованої влади, військове або облогове положення або будь-які події або причини, направлені на підтримку таких подій (пункт 3.1 Договору);

- страхувальник має право: отримати страхове відшкодування на умовах, визначених розділами 6 і 7 Договору (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Договору);

- страховик має право:

самостійно з'ясовувати причини та обставини настання страхового випадку; за необхідності надсилати запити в компетентні органи, що володіють інформацією про страховий випадок, про надання інформації, що підтверджує факт та причини його настання (підпункт 4.3.2 пункту 4.3 Договору);

в разі, якщо за фактом страхового випадку порушена кримінальна справа, відстрочити виплату страхового відшкодування до закриття, зупинення кримінальної справи або прийняття рішення судом (підпункт 4.3.3 пункту 4.3 Договору);

здійснювати заходи з перевірки наданих страхувальником даних і документів стосовно застрахованого майна, умов його експлуатації та зберігання, факту і обставин страхового випадку, розмір завданих збитків; робити огляд місця настання події в тому числі фото- і відеозйомку та скласти акт огляду (підпункт 4.3.5 пункту 4.3 Договору);

відстрочити складання страхового акта і виплату страхового відшкодування у випадках, передбачених розділом 10 Договору, Правилами добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, зареєстрованих Державною комісією з регулювання фінансових ринків від 26.08.2005 №1150769 (далі - Правила-1), Правилами добровільного страхування майна (іншого, ніж передбаченого пунктами 5-9 статті 6 Закону України «Про страхування»), зареєстрованих Державною комісією з регулювання фінансових ринків від 22.06.2006 №1161812 (далі - Правила-2), та чинним законодавством України (підпункт 4.3.8 пункту 4.3 Договору);

відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 10 Договору, Правилах-1,2 і чинному законодавстві України (підпункт 4.3.9 пункту 4.3 Договору);

- страховик зобов'язаний:

протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про настання страхового випадку, та виконання страхувальником зобов'язання, передбаченого в пункті 5.5 Договору, здійснити огляд пошкодженого майна та вжити заходів для визначення розміру збитків та/або проведення незалежної експертизи (підпункт 4.4.4 пункту 4.4 Договору);

скласти страховий акт або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування (його частини) в термін не пізніше 30 (тридцяти) робочих днів від дати отримання від страхувальника всіх необхідних документів, зазначених в розділі 8 Договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків, а також отримання акта експертизи, якщо така експертиза була замовлена страховиком (підпункт 4.4.7 пункту 4.4 Договору);

у разі відмови у виплаті страхового відшкодування - протягом 10 (десяти) робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити про це страхувальника та вигодонабувача з обґрунтуванням причин відмови (підпункт 4.4.8 пункту 4.4 Договору);

- підставами для відмови у виплаті є:

навмисні дії або дії по необережності третіх осіб, з якими страхувальник заключив договір на охорону застрахованого майна, спрямовані на настання страхового випадку (підпункт 10.1.5 пункту 10.1 Договору);

невиконання або неналежне виконання страхувальником своїх обов'язків згідно з Договором, якщо він не доведе, що виконання (або неналежне виконання) було неможливим внаслідок дії непереборної сили (підпункт 10.1.13 пункту 10.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача - Підприємцем, який діяв на підставі свідоцтва про реєстрацію, та від відповідача - директором Львівського управління продаж ЛОД Товариства ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від 30.11.2010 №1135, та скріплено печатками сторін.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, не розірвано.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором страхування.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що Підприємець звернувся до Жовтневого районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справи України м. Маріуполь з повідомленням про кримінальне правопорушення.

Згідно з повідомленням в ніч 10.05.2014 керівник магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_4 отримав дзвінок від представників охоронної фірми про те, що в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» спрацювала сигналізація, але представники прибути не можуть за незалежними від них причинами. В подальшому з'явившись за адресою знаходження магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» було встановлено, що двері в магазин були зламані, а відділ був підданий розграбуванню. Було здійснено дзвінок за телефоном 02, проте міліція прийнявши виклик не з'явилася. За приблизним розрахунком у Підприємця було вкрадено товар на суму 125 307 грн.

12.05.2014 Підприємець звернувся до Товариства із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на момент звернення Підприємця до Товариства із заявою про настання страхового відшкодування) передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Листом від 14.07.2014 №03/4655 відповідач повідомив позивача про те, що 14.07.2014 Товариством було прийнято рішення про проведення страхового розслідування з метою об'єктивного встановлення всіх обставин настання даного страхового випадку, перевірки інформації та документів, наданих страхувальником; рішення про виплату/відмову в виплаті страхового відшкодування буде прийнято після закінчення страхового розслідування та повідомлено позивача додатково.

Відповідно до пункту 12.1 Правил-2 виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком відповідно до цих Правил, умов договору страхування та чинного законодавства України на підставі заяви страхувальника та страхового акту.

Згідно з пунктом 12.2 Правил-2 страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою протягом 30 робочих днів після надання страхувальником усіх необхідних документів, що підтверджують причини, обставини і розмір збитку.

Пунктом 12.3 Правил-2 передбачено, що страховик має право продовжити термін складання страхового акту за умови, якщо в нього є мотивовані сумніви в дійсності документів, що підтверджують страховий випадок - доти, поки не буде підтверджена дійсність таких документів, але не більше шести місяців з дня повідомлення страховика про страховий випадок.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказав на те, що підпунктом 4.3.3 пункту 4.3 Договору встановлено, що страховик має право в разі, якщо за фактом страхового випадку порушена кримінальна справа, відстрочити виплату страхового відшкодування до закриття, зупинення кримінальної справи або прийняття рішення судом.

Так, згідно з листом Жовтневого районного відділу Маріупольського міського управління Головного управління МВС України в Донецькій області від 16.03.2015 №п/15/нз вказаним відділом відкрито кримінальне провадження, яке внесено до ЄРДР за номером 0001746 від 15.05.2014, за ознаками злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України.

Разом з тим, Товариством не подано суду документального підтвердження порушення відповідним судом кримінальної справи, а також доказів повідомлення Підприємця про відстрочення виплати страхового відшкодування.

Крім того, відповідач зазначив, що розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р і від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, у тому числі, включено м. Маріуполь; тобто, законодавством України м. Маріуполь визнано тимчасово окупованою територією; позивач знав про те, що відповідно до чинного законодавства України м. Маріуполь є частиною території України, тимчасово окупованої незаконними терористичними збройними формуваннями, де триває антитерористична операція та жодного разу не повідомив відповідача про зміну страхового ризику, чим порушив підпункт 4.2.1 пункту 4.2 Договору.

Проте, станом на день страхового випадку (10.05.2014) м. Маріуполь не входило до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, тому у Підприємця не було підстав для повідомлення Товариства про зміну страхового ризику.

Що ж до доводів Товариства стосовно того, що оскільки представники охоронної компанії навмисно не приїхала на об'єкт охорони (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1»), то відповідно до підпункту 10.1.5 пункту 10.1. Договору вказане є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, то слід зазначити, що відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували уникнення страхового випадку в разі прибуття представників охоронної компанії після спрацювання сигналізації.

Таким чином, відповідач три роки уникає складання страхового акта та виплату страхового відшкодування, чим порушує чинне законодавство України та договірні відносини з Підприємцем.

Інші доводи відповідача. викладені ним у відзиві тощо, суд вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства України, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Судом перевірено розрахунок суми страхового відшкодування, здійснений позивачем та встановлено, що він розрахований відповідно до пункту 6.6 Договору.

Так, сума страхового відшкодування 122 497 грн. = 125 307 грн. (страхова сума) + 0 (оплата послуг незалежного експерта) + 0 (витрати за довідки компетентних органів щодо причини та обставин настання страхового випадку) - 2 810 (безумовна франшиза) - 0 (несплачені частини страхового платежу) - 0 (відшкодування збитків причетною особою).

Отже, суд вважає позовні вимоги Підприємця щодо стягнення 122 497 грн. страхового відшкодування обґрунтованими, підтвердженими належними доказами, а тому такі вимоги підлягають задоволенню.

Крім суми страхового відшкодування, позивач також просить стягнути з відповідача 106 996,10 грн. втрат від інфляції та 10 431 грн. 3% річних за період з 07.07.2014 по 08.05.2017.

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що вони неправильні.

Пунктом 12.3 Правил-2 передбачено право страховика продовжити термін складання страхового акта у строк не більше шести місяців з дня повідомлення страховика про страховий випадок.

Оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування 12.05.2014, то останнім днем складання страхового акта та виплати страхового відшкодування є 12.11.2014.

Отже, за перерахунком суду суми втрат від інфляції і 3% річних та період їх нарахування становлять - з 13.11.2014 по 08.05.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) 94 648,69 грн. втрат від інфляції і 9 141,97 грн. 3% річних; у стягненні ж решти сум втрат від інфляції (12 347,41 грн.) і 3% річних (1 289,03 грн.) слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно з статтею 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом 2.3 Постанови №18 передбачено, що якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається судом доведеним, обґрунтованим, та таким, що підлягає частковому задоволенню.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А; ідентифікаційний код 30859524) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1): 122 497 (сто двадцять дві тисячі чотириста дев'яносто сім) грн. страхового відшкодування; 94 648 (дев'яносто чотири тисячі шістсот сорок вісім) грн. 69 коп. втрат від інфляції; 9 141 (дев'ять тисяч сто сорок одну) грн. 97 коп. 3% річних і 3 394 (три тисячі триста дев'яносто чотири) грн. 31 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Згідно із статтею 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 10.08.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук