ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 року Справа № 904/6580/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Широбокової Л.П.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 668 від 17.05.2017 р.;

представник відповідача в судове засідання не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року

у справі № 904/6580/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_2 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість"

про стягнення 48 800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року у справі № 904/6580/17 (суддя Рудовська І.А.) позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_2 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 48 800,00 грн. штрафу та 1 600,00 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те , що:

- при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено приписи норм матеріального та процесуального права;

- судом першої інстанції було проігноровано одностороннє складання документів, доданих до позовної заяви, без участі представника відповідача та з грубим порушенням чинного законодавства;

- документи складені ДП "ОСОБА_2 залізниця" з численними помилками та грубим порушенням нормативних актів. В зв'язку з чим ці документи мають ознаки фіктивності, а факти, викладені в них не відповідають дійсності, вони не є належними доказами, що засвідчують обставини неправильного визначення маси вантажу в накладній та підставами для матеріальної відповідальності відповідача;

- позивачем не надано, а судом не перевірялись повноваження осіб, на право брати участь у зважуванні вагону № 56916901 та підписувати акти загальної форми і комерційний акт, що свідчить про необ'єктивність та неповноту дослідження доказів, які мають значення для правильного вирішення даного спору;

- судом не було враховано доводи відповідача щодо неналежного стану важільних ваг, на яких відбувалось зважування вагону. Згідно наданого технічного паспорту ЗВВТ (важільні ваги), датою прийняття ЗВВТ в експлуатацію зазначено 1968 рік (п. 8), а строк експлуатації, встановлений виробником для ЗВВТ складає 12 років (п. 6). Тобто, важільні ваги, на яких здійснювалось зважування вагону, згідно цього ж технічного паспорту, вже вичерпало свій фізичний та технічний ресурс експлуатації ще 35 років тому;

- вапняк ТОВ ВК "Гірничодобувна промисловість", відправлений на адресу ПАТ "Запоріжсталь" перевозився у напіввагонах, які є вагонами відкритого типу, а вантаж (вапняк) має гігроскопічну структуру (здатність матеріалу поглинати водяні пари з повітря в результаті адсорбції, в наслідок чого маса вантажу може бути збільшена на 5 %).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.08.2017 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено у судовому засіданні на 14.08.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив.

Беручи до уваги, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає перегляду справи по суті, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту зясування та доведеність всіх обставин справи, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Розглядаючи апеляційну скаргу суд апеляційної інстанції встановив наступне.

13.06.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області від Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "ОСОБА_2 залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 48 800,00 грн. (а. с. 3-4)

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.06.2017 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду та призначено в судовому засіданні на 29.06.2017 року (а. с. 1).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 48 800,00 грн. штрафу та 1 600,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що:

- позовні вимоги підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача 48 800,00 грн. штрафу;

- суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

При з'ясуванні законності та обґрунтованості прийнятого місцевим господарським судом рішення апеляційний господарський суд враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в грудні 2016 року зі станції Нігин Південно - Західної залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" було здійснено відправку вагону № 56916901 з вантажем відповідно до накладної № 33660028 на станцію призначення Запоріжжя - ОСОБА_2 залізниці, маса вантажу 68 200 кг.

При проходженні вагону з вантажем через станцію П'ятихатки ОСОБА_2 залізниці, працівниками залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу в зазначеному вагоні не відповідає масі вантажу, вказаній вантажовідправником у накладній № 33660028. При цьому, було з'ясовано, що маса вантажу складає 72 200 кг, що є більше маси, вказаної у накладній на 4 000 кг. та на 3 200 кг більше вантажопідйомності вагону.

У зв'язку із виявленою невідповідністю маси вантажу станцією було складено акт загальної форми № 7339 від 11.12.2016 року та комерційний акт АА № 010589/28/1723 від 11.12.2016 року.

Звертаючись із даним позовом, позивач просив суд стягнути з відповідача штраф в розмірі 48 800,00 грн. з посиланням на статті 118, 122 Статуту залізниць України, якими передбачена відповідальність вантажовідправника, зокрема, за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Відповідач позов не визнавав, посилаючись на те, що оскільки вантаж, прийнятий залізницею до перевезення, є сипучим та перевозився без тари та додаткового пакування (навантаження у вагоні навалом), то норма гранично допустимого надлишку вантажу розраховується від маси нетто вантажу та складає 0,2 %. Крім цього, відповідач просив суд зменшити розмір заявленого позивачем штрафу до розміру двох провізних плат на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України, пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, оскільки штрафна санкція вантажовідправника є досить значною, розмір штрафу є непомірно великим у порівнянні із вартістю послуг перевезення та із вартістю вантажу.

Розглянувши позовні вимоги місцевий господарський суд задовольнив їх в повному обсязі. При цьому, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини 2 статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Пунктом 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, надано визначення поняття накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

Відповідно до абзацу 1 пункту 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 6.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 визначено, що заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил з урахуванням таких особливостей, зокрема, у графах 24 "Маса вантажу, визначена відправником" та 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" зазначається загальна маса вантажу, у графі 30 "Тарифні відмітки" - загальна сума платежів.

За змістом абзаців 1, 2 статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, яка кореспондується з положеннями пункту 5.5. Правил оформлення перевізних документів, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Абзацом 1 статті 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно із абзацом 1 статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Господарським судом першої інстанції встановлений факт невірного зазначення відповідачем, як вантажовідправником, маси вантажу в залізничній накладній № 33660028, у зв'язку з чим визнано обґрунтованим застосування відповідальності, передбаченої статтею 122 Статуту залізниць України, у вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 48 800,00 грн. (9 760,00 грн. (провізна плата за вагон відповідно до накладної) х 5).

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку із цим збитки.

Необхідно також зазначити, що згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, штраф фактично є однією із форм неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, що міститься у відзиві на позовну заяву суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Положеннями частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 6.4 роз'яснення Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" визначено, що виходячи з наведених норм, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо відхилення клопотання про зменшення розміру неустойки вважає за необхідне звернути увагу на характер допущеного відповідачем порушення правил перевезення, яке полягає в навантаженні залізничного вагону на 3 200 кг більше його вантажопідйомності та невірне відображення в перевізних документах маси вантажу.

Враховуючи те, що в залізничній накладній на перевезення відповідачем неправильно зазначено масу вантажу і вказана обставина, згідно із статтями 118, 122 Статуту залізниць України є підставою для стягнення з вантажовідправника штрафу, то колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на наявність порушень чинного законодавства при проведенні позивачем зважування вагону та складання комерційного акту не підтверджується доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Матеріали справи також не містять доказів, які б свідчили, що маса вантажу збільшилась саме в результаті впливу природних факторів у зв'язку із фізико-хімічними властивостями даного вантажу.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини та їх правові наслідки відповідають дійсності та доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Гірничодобувна промисловість" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2017 року у справі № 904/6580/17 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.08.2017 року.

Головуючий суддя ___________________ І.О. Вечірко

Суддя ___________________ М.О. Дармін

Суддя ___________________ Л.П. Широбокова