ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 справа № 908/3339/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився ОСОБА_4, довіреність б/н від 22.03.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства Мирненський булочно кондитерський комбінат, смт.Мирне Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.)
у справі№ 908/3339/16 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства Мирненський булочно кондитерський комбінат, смт.Мирне Запорізької області
доТовариства з обмеженою відповідальністю Андріївське, с.Андріївка Запорізької області
простягнення 218700,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Мирненський булочно - кондитерський комбінат, смт.Мирне Запорізької області, позивач, звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Андріївське, с.Андріївка Запорізької області про стягнення 218700,00грн., які складаються з відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 45000,00грн. та 173700,00грн. інфляційних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.) у справі №908/3339/16 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду мотивоване тим, що діючим законодавством не передбачено право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих окремо на встановлену в судовому рішенні суму боргу, за період примусового виконання відповідного судового рішення, тому поданий в даній справі позов не підлягає задоволенню через його безпідставність.

Разом з тим, судова колегія звертає увагу, що господарським судом Запорізької області в ухвалі про порушення провадження по справі від 14.12.2016р., ухвалах про відкладення розгляду справи від 27.12.2016р., від 23.01.2017р., 15.02.2017р., ухвалах від 01.03.2017р., 21.03.2017р., 12.04.2017р. та в рішенні від 16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.) помилково зазначено, що позивачем по справі є Приватне акціонерне товариство Мирненський булочно кондитерський комбінат, смт.Мирне Запорізької області. Як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, позивач є Приватним підприємством Мирненський булочно - кондитерський комбінат, смт.Мирне Запорізької області.

Не погодившись з винесеним рішенням, Приватне підприємство Мирненський булочно - кондитерський комбінат звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.) по справі №908/3339/16 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення внаслідок невідповідності обставинам справи та діючому законодавству.

Так, скаржник зазначає, що рішенням господарського суду Запорізької області від 14.04.2015р. по справі №908/1463/14 позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Андріївське на користь Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат суму боргу у розмірі 300000,00грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 198000,00грн., відповідно до п.2.3 договору купівлі-продажу майбутнього врожаю №23/4 від 23.04.2013р. задоволені та відстрочено виконання рішення суду до 14.07.2015р.

Позивач наголошує, що з часу винесення рішення боржник 07.08.2016р. сплатив основний борг в сумі 300000,00грн. Відсотки за період з 24.04.2013р. по 24.02.2015р. в сумі 198000,00грн. не сплачені.

Крім того, за твердженнями апелянта, відповідачем вироблена фіктивна касова квитанція №21 від 11.11.2015р., копія цього документа підписана невстановленою особою, також не підписана бухгалтером та касиром підприємства.

Позивач стверджує, що залишились несплаченими та нестягнутими відсотки за користування грошовими коштами в сумі 45000,00грн. Вимога про відмову від договору та повернення отриманих грошових коштів була заявлена 05.02.2014р. Таким чином, з 15.02.2014р. виникло зобовязання грошового характеру, на яке за кожний повний місяць повинні нараховуватися втрати від інфляції, які становлять 173700,00грн. за період з 01.03.2014р. 01.08.2015р. Стягнення суми боргу в примусовому порядку не припиняє зобовязань відповідача по сплаті передбачених договором відсотків та інфляційних втрат, оскільки основне зобовязання не виконано.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 01.08.2017р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про заміну сторони у справі №908/3339/16, в якому останній наголошує на тому, що між Приватним підприємством Мирненський булочно-кондитерський комбінат та Товариством з обмеженою відповідальністю Приморський, 07.06.2017р. укладено договір про відступлення право вимоги, за яким усі грошові вимоги Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат відступлені Товариству з обмеженою відповідальністю Приморський.

Відповідно до приписів ст.25 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

Надане клопотання позивачем про заміну сторони колегією не приймаються з огляду на те, що в суді першої інстанції зазначене клопотання про заміну сторони не розглядалось.

Від відповідача на поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останній просить апеляційну скаргу Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області - без змін. У відзиві відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, з огляду на те, що питання стягнення інфляційних втрат на підставі ст.625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та матеріальна відповідальність у вигляді 3% річних та інфляційних не може стягуватися окремо від основної суми боргу. Зазначений відзив був розглянутий судовою колегією та долучений до матеріалів справи.

Через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні по справі №908/3339/16 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.07.2017р. відмовлено Приватному підприємству Мирненський булочно кондитерський комбінат у задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

На поштову адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Приморський надійшло клопотання б/н від 20.07.2017р., в якому останній просив суд задовольнити клопотання Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат про заміну сторони, розглянути дане клопотання за відсутності уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю Приморський та відкласти розгляд апеляційної скарги.

У судовому засіданні 01.08.2017р. представник відповідача просив апеляційну скаргу Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. - без змін.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористався. Про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи, що явка сторін не була визнана обовязковою, позивач не повідомив про поважність причин неявки у судове засідання, враховуючи, що його позиція викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, зважаючи на обмеженість строку розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представника Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.04.2015р. по справі №908/1463/14 позовні вимоги Приватного підприємства Мирненський булочно - кондитерський комбінат до Товариства з обмеженою відповідальністю АНДРІЇВСЬКЕ про стягнення основного боргу в сумі 300000,00грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі 198000,00грн. та відстрочено виконання рішення суду до 14.07.2015р.

На виконання даного рішення, яке набрало законної сили 27.04.2015р. видано відповідні накази.

Згідно з приписами ст.35 ГПК України, не потребують доказуванню преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони.

Рішенням суду по справі №908/1463/14, зокрема, встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу майбутнього врожаю №23/4 від 23.04.2013р., відповідно до пункту 2.2. якого позивач перерахував відповідачу передплату в сумі 300000,00грн. Згідно п.2.3 договору на суму отриманої передплати, з моменту зарахування грошових коштів на рахунок продавця та до переоформлення товару на покупця, продавцю нараховуються проценти за користування грошовими коштами з розрахунку 3% в місяць, як плата за користування грошовими коштами.

Факт не поставки відповідачем товару та не повернення позивачу передплати в сумі 300000,00грн. встановлений в рішенні господарського суду Запорізької області від 14.04.2015р. у справі №908/1463/14.

Господарським судом Запорізької області вирішено спір за позовом Приватного підприємства Мирненський булочно - кондитерський комбінат до Товариства з обмеженою відповідальністю АНДРІЇВСЬКЕ про стягнення заявленої суми боргу.

Предметом судового розгляду по справі №908/3339/16 є спір про стягнення з відповідача 45000,00грн. відсотків за користування грошовими коштами відповідно до п.2.3 договору купівлі-продажу майбутнього врожаю №23/4 від 23.04.2013р. за період з 24.02.2015р. по 24.07.2015р. та 173700,00грн. інфляційних за період з 01.03.2014р. по 01.08.2015р.

Стягнення суми боргу в примусовому порядку не припиняє зобовязань відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю Андріївське по сплаті передбачених договором відсотків та інфляційних втрат, оскільки основне зобовязання не виконано, що і стало підставою для звернення Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат з відповідним позовом до господарського суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченного товару або повернення суми попередньої оплати.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що у разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.п.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Господарським судам (п. 5.4) необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

Як вбачається з п. 7.1, 7.2 зазначеної постанови пленуму, за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання. Наведене стосується й випадків здійснених господарським судом відстрочки і розстрочки виконання рішення, зміни способу та порядку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на кошти боржника (стаття 121 ГПК), оскільки під час таких відстрочки чи розстрочки або зміни інфляційні процеси тривають, грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним і негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами частини другої статті 625 ЦК України.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, діючим законодавством не передбачено право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих окремо на встановлену в судовому рішенні суму боргу, за період примусового виконання відповідного судового рішення, тому поданий в даній справі позов не підлягає задоволенню через його безпідставність.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з нормами ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.) по справі №908/3339/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається..

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Мирненський булочно-кондитерський комбінат смт. Мирне, Запорізька область на рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.) у справі №908/3339/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. (повний текст підписано 22.05.2017р.) у справі №908/3339/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 6 прим.: 2 - позивачу, 1 - відповідачу; 1 - у справу; 1 - ДАГС; 1- ГСЗО