номер провадження справи 12/74/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 Справа № 908/1166/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.

За участю секретаря судового засідання Курочкіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1166/17

за позовом: Фермерського господарства Лучисте-2А

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про визнання договору оренди землі поновленим, визнання додаткової угоди укладеною

за участю представників:

від позивача не зявився

від відповідача ОСОБА_1, довіреність № 32 від 17.05.2017 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судових засіданнях 26.06.2017 року, 11.07.2017 року, 01.08.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України були оголошені перерви до 11.07.2017 року, 01.08.2017 року та до 07.08.2017 року без винесення процесуальних документів суду, за наслідком яких були складені протоколи відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Фермерське господарство Лучисте-2А звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в якій просить:

- визнати договір оренди землі № 28, укладений 27 квітня 2007 року між Фермерським господарством Лучисте-2А та Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області, поновленим на 49 років на тих самих умовах, які були передбачені договором;

- визнати укладеною додаткову угоду від 21.09.2016 року до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року про поновлення договору на 49 років.

Разом з позовною заявою на адресу суду від позивача надійшла заява в порядку ст. 58 ГПК України, в якій останній просить обєднати в одне судове провадження подані ним 06.06.2017 року до господарського суду чотири окремі позовні заяви по чотирьом договорам оренди земельних ділянок № 27, № 28, № 29 та № 30 про визнання вказаних договорів поновленими на 49 років та визнання додаткових угод до цих договорів оренди землі укладеними терміном на 49 років. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вказані позовні заяви предявляються позивачем до одного відповідача, позовні вимоги в них є однорідними. При цьому вказує, що обєднання вказаних позовів значно облегшить прибуття на судові засідання як представникам позивача, так і відповідача.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ГПК України передбачено, що суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Пунктом 3.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Враховуючи те, що подані позивачем 06.06.2017 року до Господарського суду Запорізької області позовні заяви до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання договорів оренди земельних ділянок № 27, № 29 та № 30 поновленими знаходяться в провадженні інших суддів, а саме: судді Азізбекян Т.А. (справа № 908/1163/17), судді Дроздової С.С. (справа № 908/1164/17), судді Носівець В.В. (справа № 908/1165/17) відсутні підстави для задоволення поданої позивачем заяви, у звязку з чим суд відмовляє в її задоволенні.

20.06.2017 року на адресу суду від відповідача у справі надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

20.06.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання № 1 про здійснення фото, відеозапису та звукозапису під час розгляду справи в судовому засіданні, призначеному на 20.06.2017 року об 11:15.

20.06.2017 року на адресу суду від позивача у справі надійшло правове обґрунтування позову з посиланням на норми чинного законодавства України.

Відповідач у справі - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 26.06.2017 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- на всі три звернення позивача з листами-повідомленнями № 2 від 21.09.2016 року, № 2 від 31.10.2016 року, № 8 від 07.11.2016 року, 15 листопада 2016 року Головним управлінням було надано відповідь листом № 27-8-0.41-8433/2-16, якою запропоновано поновити договір оренди № 28 від 27.04.2007 року на умовах 8% орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії оренди 7 років;

- надаючи вказану відповідь, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області керувалося листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015 року № ДС-22-28-0.13-17122/23-15, яким надано рекомендації по встановленню ставки орендної плати на рівні не нижче 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зі строком оренди не більше 7 років, проте, відповіді на лист Головного управління від 15.11.2016 року № 27-8-0.41-8433/2-16 отримано не було, у звязку з чим вважає, що між ним та ФГ «Лучисте-2А» не було досягнено домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, саме тому переважне право на укладення договору оренди землі припиняється;

- оскільки лист Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015 року № ДС-22-28-0.13-17122/23-15 не суперечить приписам нормативно-правових актів, то Головне управління Держгеокадастру цілком правомірно використало його в обґрунтування власної позиції;

- Закон України «Про оренду землі» встановив мінімальний 7-ми річний строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, такий строк забезпечує раціональне використання земель, надає змогу перевірити по спливу цього терміну чи забезпечувалося належне використання земельної ділянки та попереджати виснаження земель;

- 21.09.2016 року позивач звернувся з пропозицією поновлення договору оренди земельної ділянки № 28 від 27.04.2007 року, втім на цей лист, мало місце заперечення Головного управління від 25.10.2016 року №27-8-0.41-7902/2-16 щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, заперечення було надано в місячний термін, як того і вимагає земельне законодавство;

- в даному випадку орендар (позивач у справі) надіслав до орендодавця додаткову угоду, а орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору надіслав орендарю лист-повідомлення про заперечення у поновлені договору оренди землі, за таких підстав, в даному випадку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин не може бути застосована;

- у спірних правовідносинах, які розглядаються у справі № 908/1166/17, серед інших, мали місце такі події: орендар до закінчення строку дії договору звернувся до Головного управління з листом-повідомленням та додатковою угодою; орендарю направлено лист-повідомлення від 25.10.2016 року про заперечення у поновленні договору оренди землі;

- позовні вимоги в частині укладення додаткової угоди до договору оренди землі не відносяться до компетенції господарських судів, враховуючи положення п. 2.14 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2016 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»;

- положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі» щодо переважного права орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов'язок на переукладення договору оренди;

- звертає увагу суду, на те що в прохальній частині (пункт 3) позивач просить визнати укладеною додаткову угоду від 21.09.2016 року до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року, про поновлення договору 49 років, втім відповідно до позовної заяви та додатків до неї, взагалі відсутня додаткова угода із зазначеною датою. Просить відмовити у задоволенні позову позивача.

26.06.2017 року на адресу суду від позивача надійшла заява, в якій останній просить при прийнятті рішення в даній справі врахувати судову практику про збільшення терміну дії договору оренди землі при його поновленні. При цьому додає до вказаної заяви копію рішення Господарського суду Полтавської області від 28.03.2017 року у справі № 917/13/17.

26.06.2017 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання № 2 про здійснення фото, відеозапису та звукозапису під час розгляду справи в судовому засіданні, призначеному на 26.06.2017 року о 14:15.

Безпосередньо в судовому засіданні 26.06.2017 року представник позивача надав суду із супровідним листом документи для приєднання до справи. Разом з тим представник позивача надав суду заперечення на виступ представника відповідача, в яких зазначає, що виступ представника відповідача побудований на завідомо йому відомим фактам, які спрямовані на те, щоб обманути позивача та позбавити законних прав та інтересів, гарантованих Конституцією України. При цьому вказує, що розраховує на захист своїх прав судом.

06.07.2017 року на адресу суду від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів фінансової звітності господарства.

11.07.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

11.07.2017 року до суду від позивача надійшов супровідний лист з техніко-економічним обґрунтуванням продовження терміну договору оренди на 49 років та заперечення проти 10 років оренди. Так, в обґрунтуванні продовження терміну дії договору оренди на 49 років позивач зазначає наступне:

- земельна ділянка необхідна фермерському господарству у довгострокове користування тому, що необхідні великі капіталовкладення в неї у зоні ризикованого землеробства, на таких засолених земельних ділянках потрібна рекультивація, яка тягне за собою багаторічні вкладення праці і коштів;

- земельна ділянка необхідна для впровадження підприємницької діяльності;

- пропрацювавши 10 років у Фермерського господарства Лучисте-2А не має жодного паю, не маючи у користуванні таких земельних ділянок фермерському господарству загрожує банкрутство, тому діючим законодавством передбачено надання земельних ділянок у довгострокову оренду з мінімальною платою у розмірі земельного податку за користування земельною ділянкою;

- протягом всього періоду роботи на землі належно виконувались обовязки за договором, сумлінно сплачувались податки і збори;

- для подальшої праці та розвитку Фермерського господарства Лучисте-2А необхідна довгострокова оренда на 49 років, яка надасть можливість витрачати кошти, дбаючи раціонально про подальшу родючість ґрунту, фермерське господарство буде мати можливість працювати і будувати плани на майбутнє життя, натомість держава матиме підтримку платників податків та добробут суспільства країни;

- продовження терміну дії договору оренди на 49 років дозволить мати міжнародні інвестиції для розвитку господарства, придбати імпортну сільськогосподарську техніку, та знайти партнерів для укладення договорів інвестиції у сільське господарство;

- просить врахувати, що представники відповідача намагаються незаконним шляхом заволодіти правом позивача на довгострокову оренду на 49 років, використовуючи для цього обман. Просить продовжити термін дії договору № 28 від 27.04.2007 року на 49 років.

28.07.2017 року на електронну адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів.

01.08.2017 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

01.08.2017 року на адресу суду представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів.

За письмовими клопотаннями позивача в судових засіданнях 20.06.2017 року, 26.06.2017 року, 11.07.2017 року, 01.08.2017 року та 07.08.2017 року здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Представник позивача в судове засідання 07.08.2017 року не зявився. Втім на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на будь-яку іншу дату у звязку з виробничою необхідністю фермерського господарства.

Вказане клопотання надійшло на адресу суду без електронного цифрового підпису про що господарським судом був складений акт від 07.08.2017 року.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.08.2017 року проти позову заперечив.

Умовами п. 1.5.6. Інструкції діловодства в господарських судах України передбачено, що надсилання офіційного листа електронною поштою здійснюється за умови реєстрації документа та запису вихідного реєстраційного номера і дати документа у файл, що відповідає конкретному документу. Електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом. Для офіційного електронного листа обов'язково заповнюється поле «Тема» таким чином: "дата реєстрації листа у форматі "ДДММРРРР", реєстраційний номер листа, короткий зміст (за потреби)". Наприклад: 23102012 №10-6521/2012 відповідь на лист ДСА України від 15102012 №19-1550/2012. Для офіційного електронного листа інформація про приєднані файли вказується в тексті такого листа.

Згідно з п. 1.5.17. вказаної Інструкції документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв'язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Враховуючи те, що отримане від позивача на електронну адресу суду клопотання про перенесення розгляду справи надійшло без електронного цифрового підпису, воно не є офіційним документом, відтак не розглядається судом по суті.

Разом з тим станом на момент розгляду справи 07.08.2017 року оригінал вказаного клопотання на адресу суду не надійшов.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 27.04.2007 року між Веселівською районною державною адміністрацією, далі Орендодавець, та Фермерським господарством Лучите-2А, далі Орендар, був укладений договір оренди землі, далі Договір, за умовами якого (п. п. 1, 2, 5) Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Менчикурівської сільської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 37,3614 га, у тому числі ріллі - 0,00 га, пасовища 37,3614 га. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 88827,9 гривень.

Згідно пунктів 9 11 Договору орендна плата вноситься Орендарем грішми. Орендна плата в рік складає 1868 грн. 07 коп. (із розрахунку 50 грн. за 1 га у розмірі 2,1% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки). Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно рівними частинами від розміру орендної плати незалежно від наслідків господарської діяльності або отриманого прибутку на р/рахунок Менчикурівської сільської ради.

Пунктом 15 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Умовами п. п. 18, 20 Договору сторони визначили, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розроблення проекту її відведення. Передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у 3-х денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Згідно з п. 43 Договору цей Договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір зареєстровано у Веселівському РВ ЗРФ ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.10.2007 року за № 10, а отже, Договір набрав чинності з 25.10.2007 року.

Умовами п. 8 Договору сторони дійшли згоди, що договір укладено на 10 (десять) років і діє до 01.01.2017 року. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Як свідчать матеріали справи, за актом прийому-передачі від 25.10.2007 року Орендодавець згідно умов договору передав, а Орендар (позивач) прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться за адресою: землі державної власності сільськогосподарського призначення Менчикурівської сільської ради площею 37,3614 га.

01.01.2013 року набрав чинності Закон України № 5245-VI від 06.09.2012 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, відповідно до якого райдержадміністрації не наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Наказом від 25.01.2013 року № 40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з п. 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Запорізькій області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 294-р від 31.03.2015 року Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у звязку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Приймаючи до уваги вищенаведене, у звязку з набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за договором оренди землі № 28 від 27.04.2007 року слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідно до п. 4 п.п. 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

З метою реалізації свого переважного права на укладення Договору оренди землі на новий строк, позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вперше з листом-повідомленням № 2 від 21.09.2016 року про намір продовжити дію договору на 49 років. До листа-повідомлення був наданий проект додаткової угоди на продовження договору оренди № 28 від 27.04.2007 року на 49 років.

Листом-повідомленням від 25.10.2016 року № 27-8-0.41-7902/2-16 відповідач повідомив, що отримав лише один екземпляр проекту додаткової угоди, в якій позивач просить поновити (продовжити) договір на 49 років, тобто змінити строк дії договору, з чим орендодавець не погоджується. Також відповідач зазначив, що позивачем не надані документи про відомості щодо належного виконання орендарем своїх обовязків. Враховуючи викладене відповідач зазначив, що не має підстав для поновлення (продовження) договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року (зареєстрованого 25.10.2007 року за № 10) та укладенні додаткової угоди до нього.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням № 2, в якому просив продовжити термін дії договору оренди земельної ділянки № 28 від 27.04.2007 року на 10 років на попередніх умовах, зазначених у договорі. При цьому в додатках до вказаного листа було зазначено: три примірники проекту додаткової угоди, довідка від Державної фіскальної служби України про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати, відомості про стан та використання земельної ділянки. Вказаний лист-повідомлення був отриманий відповідачем за вх. № 5289/01/1-16 від 31.10.2016 року.

Втретє позивач звернувся до відповідача із листом-повідомленням № 8 та заявою № 9 з необхідними додатками, в тому числі з 4 примірниками додаткової угоди, які були подані відповідачу 07.11.2016 року. В листі-повідомленні № 8 позивач просив пролонгувати термін дії договору оренди земельної ділянки № 28 від 27.04.2007 року терміном на 10 років на попередніх умовах, по яким сторони дійшли згоди, зазначені у договорі.

На всі три звернення 15.11.2016 року позивач отримав одну загальну відповідь від відповідача за № 27-8-0.41-8433/2-16, в якій було вказане, зокрема наступне: При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України, річна сума орендної плати не може бути меншою 3 відсотків від нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Крім того, при визначенні розміру орендної плати Головне управління керується листом Держгеокадастру від 14.12.2015 року № ДС-22-28-0.13-17122/23-15, яким надано рекомендації по встановленню ставки орендної плати на рівні не нижче 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зі строком оренди не більше 7 років. Тому, пропонуємо при поновленні договору оренди землі визначити істотні умови договору: розмір орендної плати - 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії оренди 7 років. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Позивач в позові зазначає, що листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 14.12.2015 року №ДС-22-28-0.13-17122/23-15, яким керується відповідач, тільки рекомендується утриматись від вчинення певних дій, втім ці рекомендації не є нормативно - правовим актом, обов'язковим для сторін правочину. При цьому вказує, що запропоновані відповідачем в листі № 27-8-0.41-8433/2-16 від 15.11.2016 року нові умови договору не могли задовольнити позивача, особливо ті, що стосуються безпідставного завищення орендної плати до рівня 8% від грошової нормативної оцінки землі. Вважає, що орендна плата в 8% відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, як вимагає Головне управління Держгеокадастру, означає забрати земельну ділянку насильницьким шляхом. Пояснює, що вказану земельну ділянки власник (розпорядник) пропонував багатьом особам, але ніхто не захотів її брати в оренду. Разом з тим при оформленні вказаної земельної ділянки в оренду позивачу обіцяли, що плата, за користування нею, буде у розмірі земельного податку. Разом з тим вказує, що пропозиція відповідача для фермерського господарства є неможливою, підтвердженням і доказами цього стали неврожайні 2012-2013 років, фермерське господарство Лучисте-2А було на межі банкрутства, позивач був вимушений взяти кредит. Такими своїми діями з боку Головного Управління Держтеокадастру Запорізької області видно явне бажання зруйнувати господарство позивача, лишити його розвитку. Також зазначає, що термін дії договору, запропонований відповідачем на 7 років взагалі не виправдав його сподівання та є неприйнятним для ФГ Лучисте-2А. Натомість посилається на практику Європейського суду з прав людини від 26.04.2003 року у справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії", в якій встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

Разом з тим зазначає, що Законом України «Про оренду землі» запроваджений мінімальний строк для договорів оренди землі 7 років, який відповідає практиці країн з високою ефективністю сільськогосподарського виробництва. Вважає, що законотворець запровадженням такого строку договорів оренди землі заохочує орендарів працювати на землі та укладати договори оренди на більш тривалий термін. Також позивач стверджує, що враховуючи частину першу статті 651 Цивільного Кодексу України та положення статей 19, 30 Закону України Про оренду землі можна вносити зміни до умов договору оренди землі в частині строків його дії. Однак, не зважаючи на законодавчу базу, яка заохочує укладати договори оренди на більш тривалий термін, не було досягнуто домовленості щодо поновлення договору оренди землі № 28 на 49 років. Поряд з цим вказує, що позивач продовжує використовувати земельну ділянку, що є предметом договору № 28, в своїй господарській діяльності у власних інтересах та інтересах держави за її цільовим призначенням і на рік вперед сплатив орендну плату за 2017 рік. Доказом належного виконання цього зобов'язання є додані до позовної заяви довідка про відсутність заборгованості з податків та зборів станом на 15.05.2017 року, квитанції про сплату орендної плати за 2017 рік та податкові декларації. Позивач продовжує користування спірною земельною ділянкою та вносить відповідну орендну плату після закінчення строку дії договору, що свідчить про намір скористатися своїм переважним правом та поновити договір оренди землі, строк дії якого закінчився, на підставі ч. 6 ст. 33 Закону. Вказує, що про належне виконання прийнятих на себе зобов'язань в частині використання земельної ділянки за цільовим призначенням свідчать документи, що додані до позовної заяви, зокрема, довідка Менчикурівської сільської ради № 441 від 31.10.2016 року, відомості про факт належного виконання орендарем своїх обов'язків № 442 від 01.11.2016 року, звернення клопотання Веселівської районної ради від 04.11.2017 року № 444/02-10 до Головного Управління Держгеокадастру у Запорізькій області про пролонгацію договорів оренди, в тому числі договору оренди № 28. Позивач вважає, що при такому стані справи має повне право на поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі та виготовленої технічної документації на земельну ділянку з розробленням проекту її відведення. Поряд з цим вказує, що оскільки всі заперечення відповідача щодо продовження строку дії договору відбувались до закінчення строку його дії, а також, що протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди позивач не отримав письмового повідомлення про відсутність наміру орендодавця продовжувати договір оренди, про звільнення земельної ділянки та її повернення орендодавцю, тому вважає, що договір оренди землі № 28 є поновленим на 49 років.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного:

Так, за своєю правовою природою між сторонами укладений договір оренди землі, тому до спірних правовідносин слід застосувати спеціальні норми права, які передбачені Законом України Про оренду землі № 161-XIV від 06.10.1998 року далі Закон. Сторони у справі досягли всіх суттєвих умов передбачених законом для договорів даного виду: зокрема щодо предмету оренди, за його індивідуально визначеними ознаками, ціни, строку його дії, а тому він вважається укладеним згідно вимог ст. ст. 13-16 Закону, п. п. 1, 2 ст. 180, п. 1 ст. 181, ст. 283 ГК України та ст. ст. 627, 628, 638, 759 ЦК України.

Нормою ст. 1 Закону України Про оренду землі визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частинами 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктами 1, 4 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб; центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з приписами ст. 15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є строк дії договору оренди.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 19 Закону України Про оренду землі строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Як зазначено вище, пунктом 8 Договору встановлено, що договір укладено на 10 (десять) років і діє до 01.01.2017 року.

Предметом спору в даній справі є вимоги позивача про: визнання договору оренди землі № 28, укладеного 27 квітня 2007 року між Фермерським господарством Лучисте-2А та Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області, поновленим на 49 років на тих самих умовах, які були передбачені договором, визнання укладеною додаткову угоду від 21.09.2016 року до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року про поновлення договору на 49 років.

Умови та порядок поновлення договору оренди землі врегульовані приписами ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Нормою вказаної статті Закону встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

З вищевикладеної норми вбачається, що стаття 33 Закону України Про оренду землі фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди: 1) внаслідок використання орендарем свого переважного права на поновлення строку дії договору, та 2) у разі продовження орендарем користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України Про оренду землі необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Аналіз норми ч. 1 ст. 33 Закону України Про оренду землі свідчить, що у орендаря виникає право на продовження дії договору у разі: належного виконання умов договору; своєчасного звернення з листом-повідомленням до орендодавця; надсилання на адресу орендодавця проекту додаткової угоди; відсутність заперечень орендодавця щодо подальших правовідносин.

При цьому конструкція норми ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачає обовязок орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

Так, умовами п. 8 Договору сторони узгодили, що після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Таким чином, згідно з п. 8 Договору позивач (Орендар) зобовязаний був звернутися з клопотанням про продовження строку дії договору у строк до 01.12.2016 року.

Матеріали справи свідчать, що позивач здійснив волевиявлення щодо продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки на новий строк, звернувшись до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області із з листом-повідомленням № 2 від 21.09.2016 року, в якому просив продовжити дію договору на 49 років. До листа-повідомлення був наданий проект додаткової угоди на продовження договору оренди № 28 від 27.04.2007 року на 49 років.

25.10.2016 року на лист-повідомлення позивача № 2 від 21.09.2016 року Головне управління Держгеокадастру надало відповідь листом-повідомленням № 27-8-0.41-7902/2-16, яким відмовлено у поновленні договору оренди землі та укладенні додаткової угоди до нього на тій підставі, що орендар, звернувшись з листом повідомленням № 2 від 21.09.2016 року, запропонував внести зміни до істотних умов договору, а саме умов щодо строку оренди земельної ділянки, з 10 років на 49 років, що не приймається орендодавцем. Також відповідач зазначив, що додатки до листа-повідомлення № 2 від 21.09.2016 року не містили відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обов'язків за умовами договору, що стало ще однією підставою для відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки. Разом з тим вказав, що до листа-повідомлення позивачем додано лише один екземпляр проекту додаткової угоди.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відмовляючи у продовжені строку дії договору, про що позивачу направлений лист-повідомлення № 27-8-0.41-7902/2-16 від 25.10.2016 року, відповідач не вказав жодного порушення орендарем приписів діючого законодавства або умов договору. Натомість лише зазначив, що не погоджується із запропонованими умовами, викладеними в листі-повідомлені та проекті додаткової угоди.

В подальшому, позивач звертався до відповідача з листами повідомленнями № 2 від 31.10.2016 року, № 8 від 07.11.2016 року та заявою № 9 від 07.11.2016 року, в яких просив продовжити термін дії договору № 28 від 27.04.2007 року терміном на 10 років на попередніх умовах, по яким сторони дійшли згоди. При цьому до вказаних листів-повідомлень позивач надав довідку від Державної фіскальної служби України про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати; відомості про стан та використання земельної ділянки, довідку Менчикурівської сільської ради № 441 від 31.10.2016 року, клопотання Веселівської районної ради від 04.11.2016 року № 444/02-10, а також чотири примірники додаткової угоди про продовження строку дії договору та інші необхідні додатки.

На всі три звернення, 15.11.2016 року відповідачем було надано відповідь листом № 27-8-0.41-8433/2-16, якою запропоновано поновити договір оренди № 28 від 27.04.2007 року, на умовах 8% орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії оренди 7 років. При цьому, надаючи вказану відповідь, відповідач посилався на лист Держгеокадастру від 14.12.2015 року №ДС-22-28-0.13-17122/23-15, яким надано рекомендації по встановленню ставки орендної плати на рівні не нижче 8 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зі строком оренди не більше 7 років.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою заявлених у справі позовних вимог є приписи ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Нормою ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку договору, сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 08.09.2015 року у справі № 910/5527/15-г, від 02.11.2015 року у справі № 908/257/15-г, від 08.12.2015 року у справі № 909/964/14.

Як зазначено вище, відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 10 (десять) років і діє до 01.01.2017 року.

До закінчення строку дії договору оренди Орендар (позивач) завчасно письмово повідомив Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про намір скористатись переважним правом та укласти договір на новий строк, неодноразово звернувшись із листом-повідомлення № 2 від 21.09.2016 року, листами-повідомленнями № 2 від 31.10.2016 року, № 8 від 07.11.2016 року та заявою № 9 від 07.11.2016 року.

Звернення орендаря з вказаними листами з доданням до них проектів відповідних додаткових угод, підписаних з боку Фермерського господарства Лучисте 2-А, вчинено в межах місячного терміну до закінчення строку дії договору, як це передбачено ч. 2 ст. 33 Закону України Про оренду землі та умовами п. 8 Договору.

У відповідь на вказані звернення позивач отримав від відповідача лист-повідомлення № 27-8-0.41-7902/2-16, яким відмовлено у поновленні договору оренди землі та укладенні додаткової угоди до нього у звязку з непогодженням відповідача із запропонованим позивачем строком поновлення дії Договору на 49 років. Також позивачем був отриманий лист-відповідь відповідача № 27-8-0.41-8433/2-16 від 15.11.2016 року, зі змісту якого вбачається, що останній не заперечує проти поновлення договору оренди землі в розумінні ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", але керуючись листом Держгеокадастру від 14.12.2015 року № ДС-22-28-0.13-17122/23-15 пропонує поновити договір оренди № 28 від 27.04.2007 року на умовах 8% орендної плати від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з терміном дії оренди 7 років.

При цьому, вказані листи-відповіді були надані відповідачем до закінчення строку дії договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року.

З аналізу змісту норми ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вбачається, що визначальне значення для можливості поновити строк дії договору оренди землі за вказаною нормою, є саме відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Втім доказів наявності листів-повідомлень відповідача про заперечення у поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після закінчення строку договору відповідачем суду не наданхо (тобто за період з 02.01.2017 року по 02.02.2017 року).

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивач, після закінчення строку дії договору, продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачувати за неї орендну плату.

Так, в матеріалах справи містяться надані позивачем докази в підтвердження належного виконання ним обовязків за договором оренди, а саме:

- довідка Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області № 410 від 31.10.2016 року про відсутність у Фермерського господарства Лучисте-2А станом на 31.10.2016 року заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів (том 1, а.с. 51);

- довідка Мелітопольської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Запорізькій області № 172 від 16.05.2017 року про відсутність у Фермерського господарства Лучисте-2А станом на 15.05.2017 року заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів (том 1, а.с. 52);

- квитанція № 0..1 від 08.12.2016 року про сплату орендної плати на користь УК у Веселівському районі в сумі 3250,00 грн., квитанція № 0.0.66591652.1 від 08.12.2016 року про сплату орендної плати на користь УК у Веселівському районі в сумі 3550,00 грн. (том 1, а.с. 53);

- податкова декларація з плати за землю (орендна плата) за 2016 рік, в якій задекларована річна сума орендної плати за договором, зареєстрованим за № 10 щодо земельної ділянки загальною площею 37,3614 га в сумі 3507,30 грн. з квитанцією № 2 від 12.02.2016 року про прийняття вказаної декларації (том 1, а.с. 56-57);

- податкова декларація з плати за землю (орендна плата) за 2017 рік, в якій задекларована річна сума орендної плати за договором, зареєстрованим за № 10 щодо земельної ділянки загальною площею 37,3614 га в сумі 3507,30 грн. з квитанцією № 2 від 17.02.2017 року про прийняття вказаної декларації (том 1, а.с. 60-61);

- відомості про стан і використання земельної ділянки 37,3614 га (пасовище) Фермерським господарством «Лучисте-2А» (том 1, а.с. 62);

- довідка Менчикурівської сільської ради Веселівського району Запорізької області № 441 від 31.10.2016 року, в якій зазначено, що Фермерське господарство Лучисте-2А на території Менчикурівської сільської ради орендує земельну ділянку загальною площею 37,3614 га згідно договору № 28 від 27.04.2007 року, орендна плата сплачується своєчасно у повному обсязі, заборгованості немає;

- відомості про факт належного виконання орендарем своїх обовязків № 442 від 01.11.2016 року, надані Менчикурівською сільською радою, в яких зазначено, що Фермерське господарство Лучисте-2А належно ставилося до виконання своїх обовязків, орендна плата сплачувалася своєчасно і в повному обсязі, заборгованості перед бюджетом сільської ради немає.

Вказані докази свідчать, що позивач належно виконує обовязки орендаря за умовами договору оренди землі, зокрема, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, сплачує орендну плату.

При цьому зазначені вище докази також свідчать, що земельна ділянка загальною площею 37,3614 га станом на час розгляду справи перебуває в користуванні позивача, тобто позивач продовжує користуватись вказаною земельною ділянкою.

Відтак, враховуючи, що орендар (позивач) належно виконує обовязки за договором оренди землі, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і протягом одного місяця після закінчення строку договору відсутній лист-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі суд дійшов висновку про наявність підстав для частково задоволення позову в даній справі в силу прямої вказівки ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач довів суду факт виконання ним вимог, передбачених ст. 33 Закону України Про оренду землі для поновлення договору оренди земельної ділянки № 28 від 27.04.2007 року, зареєстрованого за № 10 від 25.10.2007 року, в тому числі довів наявність підстав для поновлення вказаного договору на новий строк. Натомість відповідач не здійснив дій, які б сприяли такому поновленню, додаткову угоду не підписав. Крім того, після закінчення строку договору відповідач не просив повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі. Зволікаючи з поновленням договору оренди відповідач порушив права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

В абзаці 4 пункту 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України наголошує, що від 17.05.2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" зазначено, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені статтею 152 Земельного кодексу України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України.

В свою чергу, ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України унормовано, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і

запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого

самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відтак, ефективним та передбаченим законом способом захисту права позивача є прийняття судом рішення про поновлення договору.

Як свідчить зміст позовної заяви позивач просить: визнати договір оренди землі № 28, укладений 27 квітня 2007 року між Фермерським господарством Лучисте-2А та Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області, поновленим на 49 років на тих самих умовах, які були передбачені договором; визнати укладеною додаткову угоду від 21.09.2016 року до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року про поновлення договору на 49 років.

При розгляді даної справи встановлено, що відповідач у встановлений законом строк обґрунтованих заперечень щодо поновлення строку дії договору не надав, а тому договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що кореспондується з приписами ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, умовами п. 8 Договору чітко встановлено, що договір укладався на 10 років до 01.01.2017 року.

З врахуванням терміну дії Договору, встановленого умовами п. 8, суд дійшов висновку, що договір оренди земельної ділянки № 28 від 27.04.2007 року підлягає поновленню на той самий строк, на тих самих умовах, тобто на 10 років.

Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

В даному випадку нормами чинного законодавства прямо встановлена обовязковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту поновлення договору та передбачена можливість укладення правочинів про зміну договору за рішенням суду. А відтак, способом захисту порушеного права є укладення додаткової угоди. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Донецького апеляційного господарського суд від 16.12.2015 року у справі № 908/3587/15).

Враховуючи те, що після закінчення строку дії договору оренди, позивач продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та належним чином виконує договірні зобов'язання в частині внесення орендної плати та той факт, що орендодавець протягом встановленого чинним законодавством місячного строку, не скористався наданим йому правом на звернення до позивача з запереченням у поновленні договору оренди землі та звільнення земельної ділянки, проте продовжував отримувати орендну плату у відповідності до умов договору оренди землі, тому договір оренди земельної ділянки № 28 від 27.04.2007 року підлягає визнанню поновленим на той самий строк, що був передбачений договором, тобто, у даному випадку на 10 (десять) років.

Крім того господарський суд вважає за необхідне зазначити, що зазначення позивачем у редакції додаткової угоди положень щодо набрання нею чинності з дати державної реєстрації суперечить суті самого спору і прийнятого в результаті його розгляду рішення. Додаткова угода набирає чинності з моменту набрання законної сили рішенням у даній справі, оскільки вона не підписується сторонами, у зв'язку із ухиленням від такого підписання відповідачем.

Таким чином, оцінивши усі обставини справи у їх сукупності та дослідивши надані сторонами по справі докази, суд дійшов висновку, що оскільки позивач продовжив користуватися спірною земельною ділянкою по закінченню строку договору оренди, відсутня заборгованість зі сплати орендної плати, законні права позивача підлягають захисту шляхом визнання поновленим договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором № 28 від 27.04.2007 року, на строк 10 (десять) років, внаслідок чого наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 84 ГПК України, у спорі, що виник при укладенні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Зазначена правова позиція викладена у п. 9.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року Про судове рішення.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства", вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 24.06.2003 року відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання.

З врахуванням терміну дії Договору, встановленого умовами п. 8 та вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фермерського господарства Лучисте-2А до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області підлягають задоволенню частково, а саме шляхом визнання договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року поновленим на 10 (десять) років та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року про поновлення договору між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Фермерським господарством Лучисте-2А в редакції, викладеній судом.

З приводу викладених відповідачем заперечень проти позовних вимог суд вважає зазначити наступне.

Стосовно твердження відповідача про припинення у позивача переважного права на поновлення терміну дії договору оренди землі слід зазначити, що підставою заявленого в даній справі позову є ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає можливість поновити термін дії договору внаслідок продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору.

При цьому ч. 6 ст. 33 вказаного Закону передбачає можливість для Орендаря поновити строк дії договору на тих самих умовах, які були передбачені договором, тобто на той самий строк, на який був укладений договір.

Відносно посилання відповідача на недосягнення домовленості щодо істотних умов договору, в т.ч., розміру орендної плати, суд зазначає, що будь-яких спорів сторін щодо оплати орендних платежів у неналежному розмірі під час дії договору оренди, а також після відмови відповідача продовжити його дію, матеріали справи не містять. Відповідачем при відмові в продовжені дії спірного договору питання невідповідності орендної плати чинному законодавству не порушувалося. Крім того, питання щодо збільшення розміру орендних платежів підпадає під дію та регулювання ст. ст. 181, 188 ГК України і повинно вирішуватися сторонами окремо від питання продовження дії самого договору оренди.

Разом з тим лист Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 25.10.2016 року № 27-8.0.41-7902/2-16 не приймається судом в якості доказу наявності заперечень у поновленні Договору на новий строк в розумінні приписів ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки вказаний лист наданий відповідачем до спливу строку дії договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року.

Твердження відповідача про те, що в даному випадку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" до спірних правовідносин не може бути застосована є безпідставними та необґрунтованими.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл судових витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Приписами ч. 6 ст. 49 ГПК України визначено, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

при задоволенні позову - на відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Умовами п. 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що судовий збір у справах зі спорів, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття обґрунтованих пропозицій другої сторони. Якщо розбіжності між сторонами вирішено частково на користь однієї із сторін і частково на користь другої сторони, то витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, розподіляються між обома сторонами з урахуванням кількості та змісту прийнятих господарським судом пропозицій кожної із сторін (зокрема, у залежності від кількості пунктів спірного договору, прийнятих судом у редакції позивача і відповідача). Якщо пропорції задоволення позовних вимог точно визначити неможливо (зокрема, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

З урахуванням положень п. 4.1. вказаної постанови Пленуму витрати по сплаті судового збору в сумі 3200,00 грн. покладаються на сторони порівну.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.08.2017 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 13, 15, 19, 33 Закону України Про оренду землі, ст. ст. 93, 122 ЗК України, ст. ст. 16, 627, 628, 638, 759 ЦК України, ст. ст. 179, 180, 181, 187, 283 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фермерського господарства Лучисте-2А до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області задовольнити частково.

2. Визнати поновленим на 10 (десять) років договір оренди землі № 28 від 27.04.2007 року, укладений між Фермерським господарством Лучисте-2А, 72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Лучиста, буд. 2а, , та Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області, 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, , який зареєстровано у Веселівському РВ ЗРФ Центр державного земельного кадастру за № 10 від 25.10.2007 року.

3. Визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року про поновлення договору, на тих самих умовах, які передбачені договором, в наступній редакції:

Додаткова угода

до договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 р. (зареєстрованого 25.10.2007 р.

№ 10)

м. Запоріжжя 07.08.2017 р.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (, вул. Українська, 50, м. Запоріжжя) в особі в.о. начальника ОСОБА_3, що діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, іменованому в подальшому Орендодавець, з однієї сторони, та

Фермерське господарство ЛУЧИСТЕ-2А () в особі голови ОСОБА_2, відповідно до Закону України Про фермерське господарство, Земельного Кодексу України, Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004 року № 220, за домовленістю сторін уклали додаткову угоду :

1. Продовжити термін дії Договору оренди землі № 28 від 27.04.2007 року

на 10 років.

Строк дії договору до 2027 року.

2. Інші умови Договору зберігають чинність.

Ця додаткова угода є невід'ємною частиною вищевказаного договору, складена у трьох примірниках, по одному примірнику для кожної із сторін і один для органу державної реєстрації.

Орендодавець Орендар

Головне управління Фермерське господарство

Держгеокадастру ЛУЧИСТЕ -2А, голова

у Запорізькій області ОСОБА_2

вул. Українська, 50 вул. Лучиста, 2а

м. Запоріжжя смт. Веселе

Веселівський район

Запорізька область

___________ ОСОБА_3 _______________ ОСОБА_2

МП МП

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог Фермерського господарства Лучисте-2А до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовити.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, 69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, , на користь:

- Фермерського господарства Лучисте-2А, 72202, Запорізька область, Веселівський район, смт. Веселе, вул. Лучиста, буд. 2а, , витрати зі сплати судового збору в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено 18.08.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.