ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р.Справа № 922/2136/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Деньковичу А.Й.

розглянувши матеріали справи

за позовом Харківської міської ради, 61003, м. Харків, пл. Конституції, 7, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1;

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентиф.код НОМЕР_2;

про розірвання договору на право тимчасового користування землею на умовах оренди,

за участю представників:

позивача - Грєнкова І.В. (довіреність №08-11/4550/2-16 від 27.12.2016);

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Харківська міська рада звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить розірвати договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2, що зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 21.10.1998 за №1784; зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 0,4309 га по АДРЕСА_3 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

В обгрунтування позову зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.08.1998 №906 між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21.10.1998 №174 площею 0,4309 га по АДРЕСА_3 для експлуатації та обслуговування будівлі овочесховища - складу №3 строком до 12.08.2023. Відповідно до інформації КП «Харківське міське БТІ» від 21.06.2017 №5968, право власності на нежитлову будівлю літ. «Щ-1» зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору міни. Так, рішенням Харківської міської ради від 20.06.2008 №164/08 приватному підприємцю ОСОБА_2 припинено право користування земельною ділянкою площею 0,4309 га по АДРЕСА_3 за його добровільною відмовою. Також вказаним рішенням договір на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21.10.1998 №1784 визнано таким, що припиняє дію з дня державної реєстрації договору оренди землі з новим землекористувачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 Крім того, згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 14.06.2017 №89554557 право власності на нежитлову будівлю літ. «Щ-1» загальною площею 4095,2 кв.м по АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12.02.2014 №741. Проте право власності або користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 ФО-П ОСОБА_1 взагалі не було належним чином переоформлене. У зв'язку із чим спірний договір підлягає розірванню, так як укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2, проте право власності на будівлю літ. «Щ-1», яка розташована на вказаній земельній ділянці набув новий власник - ОСОБА_1, а тому фактичне користування земельною ділянкою здійснює новий власник будівлі -ОСОБА_1, яка не переоформила право користування земельною ділянкою. Здійснюючи правове обгрунтування позовних вимог посилається ст.ст. 83, 120, 123, 141, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 31, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 377 Цивільного кодексу України.

Суд перейшов до розгляду справи по суті 31.07.2017.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.07.2017 відкладено розгляд справи на 14.08.2017 о 12:00 год. Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1).

Позивач на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2017 надав супровідним листом (вх. №24861 від 03.08.2017) належним чином завірені копії документів, а саме: витягу з рішення Харківської міської ради від 20.06.2008 №164/08; договору міни нежитлових приміщень від 11.01.2007 №1-38, а також оригінали доказів поштового відправлення копії позовної заяви з додатками третій особі. Вказані документи долучено судом до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого повноважного представника не забезпечив, відзив на позов не надав. Разом з цим, ухвала суду про відкладення розгляду справи, направлена на його адресу, що вказана у позовній заяві -АДРЕСА_1, яка що співпадає з адресою зазначеною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що зроблений судом, повернулася до суду 16.08.2017 без доказів вручення відповідачу, з поштовою відміткою "за не запитом", а саме при доставці адресата не було вдома, за повідомленням про отримання не з'явився.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, свого повноважного представника не направила, причини неявки не повідомила, письмові пояснення з документальним обґрунтуванням щодо суті позовних вимог не надала. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про одержання 09.08.2017.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до положень п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року зазначено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Так, процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про порушення провадження у справі та ухвала про відкладення) направлялися всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідних документів.

Таким чином, суд вважає, що сторони повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач та третя особа не з'явилися у судове засідання, водночас судом вжито всі заходи для належного їх повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, з підстав, визначених у позовній заяві.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

21 вересня 1998 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір №1784 на право тимчасового користування землею на умовах оренди (далі, договір) (а.с.14,15).

Згідно із п.1.1. та 1.2. вказаного договору виконавчий комітет Харківської міської ради рішенням №906 від 26 серпня 1998 року надає, а приватний підприємець ОСОБА_2 приймає в тимчасове користування земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 (Фрунзеський район) загальною площею 0,4309 гектарів, у тому числі інших угідь 0,4309 гектарів згідно з планом землекористування, що додається. Земельна ділянка надається у тимчасове користування на умовах оренди строком до 12.08.2023 для обслуговування та експлуатації будівлі овочесховища-складу №3.

Договір зареєстровано в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 21 жовтня 1998 року за №1784 виконкомом Харківської міської ради.

Статтею 8 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII в редакції від 22.06.1993, що діяла на час укладення спірного договору, передбачено, що у тимчасове користування на умовах оренди земля надається громадянам України, підприємствам, установам і організаціям, громадським об'єднанням і релігійним організаціям, спільним підприємствам, міжнародним об'єднанням і організаціям з участю українських та іноземних юридичних осіб і громадян, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам, а також іноземним державам, міжнародним організаціям, іноземним юридичним особам та фізичним особам без громадянства.

Орендодавцями землі є сільські, селищні, міські, районні Ради

народних депутатів і власники землі.

Земля може надаватися в оренду в короткострокове користування - до трьох років (для випасання худоби, сінокосіння, городництва, державних та громадських потреб) і довгострокове - до п'ятдесяти років.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 9 цього кодексу передбачено, що до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування, в тому числі на умовах оренди, у порядку, встановленому статтями 17 і 19 цього Кодексу.

Відповідно до ст.24 вказаного Земельного кодексу право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Форма договору і порядок його реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

У п. 3.1. договору сторони домовились, що Міськвиконком має право припинити дію договору в разі порушення землекористувачем Земельного кодексу України, інших державних актів відносно землі, а також умов цього договору на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом.

Судом встановлено, що 11 січня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір міни нежитлових приміщень, який посвідчено державним нотаріусом Шостої Харківської державної нотаріальної контори Вєтровою Л.О. та зареєстровано в реєстрі за №1-38.

Відповідно до п.1 договору міни ОСОБА_5 міняє нежитлову будівлю літ. «Г-1» загальною площею 2291,2 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_3 на належну ОСОБА_2 нежитлову будівлю літ. «Щ-1», загальною площею 3572,0 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_3.

Як вбачається із матеріалів справи, вказаний договір зареєстровано у Державному реєстрі правочинів 11.01.2008 за №2629994, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 11.01.2008 №5289863.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17420223 від 18.01.2008, комунальне підприємство "Харківське бюро технічної інвентаризації" 14.01.2008 на підставі договору міни від 11.01.2008 зареєструвало за ОСОБА_5 право приватної власності на нежитлову будівлю, літ. "Щ-1" загальною площею 3572,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_3, з присвоєнням реєстраційного номеру: 21707428.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що нежитлова будівля літ. "Щ-1", загальною площею 3572,0 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, була відчужена 11.01.2008 відповідачем ОСОБА_5 та на яку останній набув право приватної власності.

Статтею 377 ЦК України (в редакції від 14.06.2007, що діяла на час укладення договору міни від 11.01.2008) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно із положеннями ст.120 Земельного кодексу України (в редакції від 01.01.2008, що діяла на час укладення договору міни) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Пунктом "е" ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Отже, з моменту набуття ОСОБА_5 права приватної власності на нерухоме майно, що розташоване у АДРЕСА_3, тобто з 11 січня 2008 року, користувачем земельної ділянки загальною площею 0,4309 гектарів, у АДРЕСА_3, на якій розташоване вищенаведене нерухоме майно став саме ОСОБА_5, з яким мав бути укладений договір оренди земельної ділянки.

Водночас, враховуючи вищезазначені норми матеріального права, суд наголошує, що з моменту переходу права власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3, до ОСОБА_5, припиняється й право тимчасового користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, на якій розташований цей об'єкт нерухомості та яка надавалась йому в тимчасове користування на підставі договору №1784 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21.08.1998 для обслуговування та експлуатації будівлі-овочесховища №3.

Такої ж правової позиції дотримується й Верховний суд України у постанові від 12 жовтня 2016 року по справі № 6-2225цс16.

Рішенням 23 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 20.06.2008 №164/08 припинено приватному підприємцю ОСОБА_2 право користування земельною ділянкою площею 0,4309 га по проспекту Московському, 259, за його добровільною відмовою (лист від 29.05.2008 б/н). Надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 в оренду строком до 01.06.2016 року земельну ділянку площею 0,6391 га по АДРЕСА_3 (Фрунзенський район) в межах, які визначені договорами на право тимчасового користування землею від 01.11.1999 року №2127 та від 21.10.1998 року №1784 для експлуатації та обслуговування будівлі овочесховища-складу №3 та залізничної колії.

Пунктом "а" ст.141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Як вбачається із матеріалів справи Харківською міською радою на підставі вищезазначено рішення прийнято добровільну відмову ОСОБА_2 від права користування земельною ділянкою площею 0,4309 га по АДРЕСА_3, у зв'язку із чим припинено право користування цією земельною ділянкою та надано ОСОБА_5 вказану земельну ділянку в оренду.

Матеріали справи свідчать, що на підставі договору дарування нежитлової будівлі від 12.02.2014, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, №741, ОСОБА_1 набула право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «Щ-1» загальною площею 4095,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_3, що зареєстроване 12.02.2014, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01, що підтверджується наявною у матеріалах справи інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14.06.2017 (а.с.18, 19).

Із наданого суду акту огляду земельної ділянки від 26.06.2017, складеного головним спеціалістом відділу контролю за використанням земель вбачається, що земельна ділянка по АДРЕСА_3 орієнтовною площею 0,4309 га частково огороджена та використовується ОСОБА_1 для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі (склад). При цьому право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_3 ОСОБА_1 не переоформлено.

Як стверджує позивач право користування ОСОБА_1 вказаною земельною ділянкою не переоформлено та не може бути переоформлено, так як договір №1784 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21.09.1998, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2 не розірвано, що і стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Правовідносини, які стосуються предмету даного спору, регулюються Конституцією України та, насамперед, Земельним законодавством України.

Так, відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин.

Отже, до розмежування земель державної і комунальної власності функціями виконавчої влади щодо розпорядження землями в межах населених пунктів наділені відповідні сільські, селищні та міські ради.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням 23 сесії Харківської міської ради 5 скликання "Про припинення та надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд" від 20.06.2008 №164/08 відповідачу припинено право користування земельною ділянкою площею 0,4309 га по проспекту Московському, 259, у зв'язку із добровільною відмовою.

Водночас, суд зазначає, що для дострокового розірвання договору оренди землі за взаємною згодою сторін існує відповідна процедура. На даний час є чинним Порядок оформлення договорів оренди землі у місті Харкові, затвердженим рішенням 21 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 19.12.2012 № 960/12, який розроблено на підставі Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі", Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типового договору оренди землі" від 03.03.2004 №220

Позивач стверджує, що договір №1784 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21.09.1998, укладений між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2 не розірвано, що в свою чергу є перешкодою для укладення між ним та третьою особою (ОСОБА_1) договору оренди земельної ділянки площею 0,4309 га у АДРЕСА_3

Відповідачем у порядку ст.ст.33, 34 ГПК України не надано суду доказів розірвання спірного договору, а відтак договір №1784 на право тимчасового користування землею на умовах оренди від 21.09.1998 є діючим.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом (частина перша, третя статті 31 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено такий спосіб припинення договору оренди землі як його дострокове розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору.

Частиною 1 ст.34 Закону України «Про оренду землі» закріплено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Судом встановлено, що з 12.02.2014 ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі літ. «Щ-1» загальною площею 4095,2 кв.м у АДРЕСА_3, що розміщена в тому числі і на земельній ділянці площею 0,4309 га, договір щодо надання якої виконкомом Харківської міської ради в тимчасове користування на умовах оренди ОСОБА_2 не розірвано, а відповідно право користування ОСОБА_1 вказаною земельною ділянкою не оформлено.

У випадку, коли жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України).

Крім того, відповідно до частини першої статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Виходячи із наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу, - права власності або права користування.

У зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою площею 0,4309 га по АДРЕСА_3 та нежитловою будівлею літ. «Щ-1», що на ній розміщена, здійснює її новий власник, а саме ОСОБА_1, землекористувач приватний підприємець ОСОБА_2 - відповідач добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, а законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 49 ГПК України та покладає витрати по сплаті судового збору у розмірі 3200,00 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 4-5, 12, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір №1784 на право тимчасового користування землею на умовах оренди, укладений 21 вересня 1998 року між виконавчим комітетом Харківської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_2, що зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 21 жовтня 1998 року за №1784 виконавчим комітетом Харківської міської ради.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентиф.код НОМЕР_2) повернути земельну ділянку площею 0,4309 га по АДРЕСА_3 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7, ) з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

4. Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентиф.код НОМЕР_2) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3200,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 19.08.2017 р.

Суддя Н.А. Новікова