ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р. Справа № 925/825/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Буднік А.М., за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смілаенергопромтранс" до Публічного акціонерного товариства "По постачанню та газифікації Черкасигаз" про стягнення 125 774,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 125 774,86 грн., як безпідставно отриманих коштів, згідно ст. 1212 ЦК України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просить суд їх задовольнити повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог через недоведеність безпідставного отримання грошових коштів, про що надав відзив на позов ( а.с. 40).

Заслухавши доводи і пояснення представників сторін та дослідивши наявні у справі письмові докази й оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє в позові повністю, виходячи з наступного:

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається наступне:

Основним видом господарської діяльності позивача є постачання пари, гарячої води та кондиціонованого повітря, що підтверджується наявним у справі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 20).

Виконавчим комітетом ОСОБА_3 міської ради Черкаської області 13.10.2016 було прийнято рішення № 458 (а.с. 9) про початок опалювального сезону в м. Сміла з 17.10.2016, в першу чергу забезпечивши подачу теплової енергії лікувальним закладам, дитячим дошкільним та навчальним установам.

Для забезпечення виконання цього рішення позивач звернувся до відповідача з листом від 15.10.2016 № 197-Е (а.с. 10) і просив відновити газопостачання ТОВ "Смілаенергопромтранс", враховуючи також і відсутність зауважень відносно перевірки вузла обліку природного газу (Акт № 118-П від 10.10.2016).

За доводами позивача, замість відновлення газопостачання, з боку ПАТ "По газопостачанню та газифікації" було направлено вимогу від 20.10.2016 № 2137/29 (а.с. 11), в якій відповідач просить позивача терміново сплатити 125 774,86 грн. відповідно до рішення господарського суду Черкаської області від 27.04.2009 року по справі № 10/664.

Зі свого боку позивач направив відповідачу лист № 1115 від 22.10.2016 (а.с. 14), в якому знову просив відносити газопостачання ТОВ "Смілаенергопромтранс" з 22.10.2016 та гарантував сплату 24.10.2016 коштів в сумі 125 774,86 грн. згідно вимоги від 20.10.2016 № 2137/29.

Спірні кошти в сумі 125 774,86 грн. позивачем були сплачені відповідачу згідно платіжного доручення № 8361 від 24.10.2016 (а.с. 8) із призначенням платежу : оплата згідно гарантійного листа № 1115 від 22.10.2016.

Позивач доводить, що ніякого боргу у нього перед відповідачем за рішенням господарського суду Черкаської області від 27.04.2009 року по справі № 10/664 у 2016 році вже немає, борг погашено повністю і ПАТ "По газопостачанню та газифікації" навіть надало позивачу лист про відсутність заборгованості за цим рішенням ще в 2011 році.

Зі свого боку відповідач вказав, що позивачем за вказаним рішенням суду сплачено лише основний борг, а несплачено 43533,33 грн. інфляційних втрат, 4876,08 грн. як 3% річних, 70343,57 грн. штрафу, 7021,88 грн. державного мита, що в сумі складає 125 774,86 грн.

В ході розгляду справи судом ставилося питання про надання обома сторонами первинних документів щодо ходу і завершення виконавчого провадження по стягненню з позивача на користь відповідача боргу за судовим рішенням у справі № 10/664.

Таких доказів сторонами не надано, суду повідомлено, що всі первинні документи з цього приводу сторонами знищено, матеріалів виконавчого провадження у сторін немає і внаслідок сплину часу вже немає можливості отримати їх в органах ДВС.

Представник відповідача зі свого боку вказав, що довідки про відсутність у позивача боргу перед відповідачем по справі № 10/664 якщо і видавалися (а.с. 33), то були видані помилково, бо первинних документів про повну сплату боргу за рішенням не існує.

Суд вважає, що будь-які листи і довідки сторін про відсутність заборгованості по рішенню суду у справі № 10/664 від 27.04.2009 року, якими вони обмінялися, не мають вирішального значення і не замінюють собою первинні бухгалтерські документи щодо фактичного виконання цього рішення.

ОСОБА_3 міського відділу ДВС від 20.07.2017 № 14.5-36/6594 (а.с. 28) про те, що виконавче провадження по виконанню наказу у справі № 10/664 завершено постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, не свідчить про припинення виконавчого провадження саме внаслідок повного фактичного виконання судового рішення боржником.

Отже, у справі немає належного і допустимого доказу про те, що станом на 24.10.2016 року (дата платіжного доручення про перахування відповідачу спірних коштів), позивач повністю розрахувався за судовим рішенням по справі № 10/664.

Як вже встановлено судом за матеріалами справи, у призначенні платежу платіжного доручення № 8361 від 24.10.2016 (а.с. 8) вказано, що спірні кошти сплачуються згідно гарантійного листа № 1115 від 22.10.2016, а сам гарантійний лист є відповіддю на вимогу відповідача сплати на виконання рішення суду у справі № 10/664 господарського суду Черкаської області 125 774,86 грн.

Призначення платежу сформовано самостійно позивачем у справі і немає доказів, що після перерахування коштів позивач намагався узгодити із відповідачем інше призначення сплати спірних коштів.

Представники позивача не змогли пояснити суду поведінку свого підприємства, яке у 2016 році зобов'язалося сплати відповідачу 125 774,86 грн. на виконання судового рішення у справі № 10/664, якщо з 2011 року позивачу відомо, як він доводить, що заборгованість по цьому рішенню погашена повністю.

Суд не приймає до уваги доводів позивача про те, що спірні кошти були сплачені під тиском чи примусом відповідача, який без сплати цих коштів відмовлявся відновити газопостачання ТОВ "Смілаенергопромтранс", а в цей же час ніякого боргу за судовим рішенням по справі № 10/664 у позивача перед відповідачем не було.

Виходячи із чіткого призначення платежу по перерахуванню спірних коштів та без наявності беззаперечних доказів про те, що борг по справі № 10/664 станом на час перерахування спірних коштів було повністю сплачено, доводи позивача про те, що сплата відповідачу 125 774,86 грн. мала іншу підставу, не заслуговують на увагу.

Доводів відповідача про те, що газопостачання позивачу було фактично відновлено 22.10.2016 (акт № 1077 від 22.10.2016 а.с. 63), а гарантійний лист позивачем складено та спірні кошти було перераховано 22.10.2016 та 24.10.2016 (а.с. 8,14), а тому ці обставини не знаходяться у взаємозалежності, представники позивача не спростували.

У відповідності до ч. 2,5 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Ст. 115 ГПК України визначено обов'язковість виконання судових рішень --- рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Суд не погоджується із доводами позивача про безпідставність набуття відповідачем спірних коштів, виходячи з такого:

За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України (гл. 83 ЦК), яка встановлює загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу статті 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов'язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов'язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Тобто, позивач повинен довести, що мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження спірного майна відповідачем, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання, правомірність якого підтверджено також і судовим рішенням, не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 ЦК України.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Сплата коштів позивачем відповідачу на виконання судового рішення (хоча б і з прямим посиланням при цьому лише на листування між сторонами) повністю виключає можливість здійснення такого перерахування і набуття відповідачем грошових коштів без достатніх правових підстав.

На підставі викладеного, якщо спірні грошові кошти були перераховані відповідачу на виконання судового рішення у справі № 10/664 і у позивача немає доказів, що на час здійснення такого перерахування дане рішення вже було повністю ним виконано, то немає підстав вважати, що перерахування спірних коштів було проведено без належної правової підстави.

Навіть якщо така сплата була б проведена позивачем після закінчення всіх строків позовної давності для стягнення боргу і для пред'явлення наказу до примусового виконання, то і таке перерахування не можна вважати безпідставним чи незаконним, якщо борг існує і зобов'язання не припинено його належним виконанням.

При цьому суд вважає за можливе керуватися за аналогією ст. 267 ЦК України, якою визначено, що особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач зібраними у справі доказами не довів безпідставне набуття відповідачем коштів в сумі 125 774,86 грн., а тому відсутні правові підстави для їх стягнення на підставі ст. 1212 ЦК України.

У позові слід відмовити повністю.

При відмові у позові, на підставі ст. 49 ГПК України понесені у даній справі судові витрати покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 14 серпня 2017 року

Суддя Н.М. Спаських