ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Справа № 913/467/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Вовк І.В.,
Карабань В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та ухвалу господарського суду Луганської області від 28.02.2017 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про розстрочку виконання рішення у справі № 913/467/14

за позовомДержавного підприємства "Енергоринок"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання"
простягнення 304 390 117, 56 грн.,
за участю представників

позивача: Калініна М.В., Андишули А.М.,

відповідача: Лямзіної Т.В., Дегтярьова Ю.В.,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14 затверджено мирову угоду, укладену 25.04.2014 між Державним підприємством "Енергоринок" та товариством з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання", відповідно до умов якої останній зобов'язаний сплатити борг в сумі 294 998 128, 72 грн. з розстрочкою погашення заборгованості та визначено графік сплати (дата кінцевого платежу - до 31.12.2016).

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" звернулось до господарського суду Луганської області з заявою про розстрочку виконання ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14 в частині зобов'язань щодо сплати грошових коштів у сумі 127 053 910, 26 грн. на 10 років, із щомісячним платежем до останнього числа місяця відповідного періоду оплати за наступним графіком: з лютого 2017 року по січень 2019 року (24 місяці) включно по 100 000 грн., з яких 50 000 грн. з призначенням платежу - в погашення основного боргу, 25 000 грн. з призначенням платежу - в погашення індексу інфляції та 25 000 грн. з призначенням платежу - в погашення 3% річних; з лютого 2019 року по грудень 2026 року (95 місяців) включно по 1 312 145 грн., з яких 1 283 482 грн. з призначенням платежу - в погашення основного боргу, 2 235 грн. з призначенням платежу - в погашення індексу інфляції та 26 428 грн. з призначенням платежу - в погашення 3% річних; у січні 2027 року платіж становить 135, 26 грн., з яких 85,37 грн. з призначенням платежу - в погашення основного боргу, 11,28 грн. з призначенням платежу - в погашення індексу інфляції та 38,61 грн. з призначенням платежу - в погашення 3% річних.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 28.02.2017, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017, заяву про розстрочку виконання рішення задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Приймаючи рішення про розстрочку виконання ухвали суди попередніх інстанцій, взявши до уваги доводи сторін, їх матеріальні інтереси та фінансовий стан, ступінь вини боржника у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, положення законодавства щодо обов'язкового виконання рішень господарського суду, які набрали законної сили, на всій території України, дійшли висновку про обґрунтованість та доведеність викладених у заяві обставин.

Проте колегія суддів касаційної інстанції вважає висновки місцевого та апеляційного господарських судів помилковими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Разом з тим, відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Згідно з п. 7) ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

Так, у випадку укладення мирової угоди сторони фактично припиняють спір, тобто, за взаємною згодою виключно на добровільних засадах приймають на себе ті чи інші зобов'язання, а суд затверджує умови такої мирової угоди виключно з метою оформлення результату та наслідків розгляду позовної заяви.

При цьому, правові наслідки винесення відповідної ухвали встановлені ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої сторони, що уклали мирову угоду у випадку її затвердження судом позбавлені права повторного звернення з тим самим позовом, з тих самих підстав.

За таких обставин, виходячи з особливостей такої підстави для припинення провадження у справі як затвердження мирової угоди у справі, винесення відповідної ухвали має специфічні правові наслідки, що суттєво відрізняються від наслідків прийняття рішення по суті позовних вимог.

Так, задоволення вимоги про розстрочку виконання ухвали про затвердження мирової угоди призводить до порушення норм процесуального права щодо неприпустимості втручання суду в процес укладення мирової угоди та зміни наслідків погодження її змісту.

Колегія суддів касаційної інстанції звертає увагу на те, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. При цьому строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Разом з тим ухвалою про затвердження мирової угоди по суті було розстрочено сплату грошових коштів, розмір яких та відповідний порядок були погоджені сторонами, у зв'язку з чим повторна розстрочка виконання зазначеної ухвали за своєю суттю призведе до зміни погодженого змісту мирової угоди, що є неприпустимим.

При цьому припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи у зв'язку з виявленням після порушення провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду такої справи, тобто повне припинення всіх процесуальних дій, викликане настанням зазначених у законі причин.

Винесення місцевим судом ухвали про затвердження мирової угоди має наслідком припинення провадження у справі, а суд позбавлений в такому випадку права видавати наказ на примусове виконання ухвали або самостійно вносити зміни до буд-яких положень мирової угоди.

Проте місцевим та апеляційним господарськими судами при задоволенні вимог заяви про розстрочку виконання ухвали про затвердження мирової угоди надано невірну правову оцінку дійсним наслідкам припинення провадження у справі у зв'язку з затвердженням мирової угоди, не враховано відсутність законодавчо встановленої можливості здійснювати розстрочку виконання такої ухвали, наслідком чого стало необґрунтоване задоволення заяви позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи викладене та беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, постанова апеляційного та ухвала місцевого господарських підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про розстрочку виконання ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14.

За таких обставин, відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, з товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" на користь Державного підприємства "Енергоринок" підлягає стягненню 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги та 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) витрат з оплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та ухвалу господарського суду Луганської області від 28.02.2017 у справі № 913/467/14 скасувати.

Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" про розстрочку виконання ухвали господарського суду Луганської області від 05.05.2014 у справі № 913/467/14.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" (ідентифікаційний код юридичної особи 31443937) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (ідентифікаційний код юридичної особи 21515381) 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) витрат з оплати судового збору за подання апеляційної скарги та 1 600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) витрат з оплати судового збору за подання касаційної скарги.

Доручити господарському суду Луганської області видати відповідні накази.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Вовк І.В.
Карабань В.Я.