РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017Справа №910/1955/17

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
доПриватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»
простягнення 50 000,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

позивача:не з'явився;
відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (надалі - ПАТ «СК «Уніка») звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про стягнення 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ «СК «Уніка» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 245001/4098/0000767 від 12.10.2012 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність особи визнаної винним у скоєнні ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу НОМЕР_3, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 27.02.2017.

24.02.2017 через канцелярію господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі, яке задоволено ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2017, розгляд справи зупинено до набрання законної сили рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у цивільній справі № 523/13761/16-ц за позовом ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_2 про зміну правовідношення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.06.2017 поновлено провадження у справі № 910/1955/17 та призначено до розгляду на 31.07.2017.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 073 та № 065.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2012 між ПАТ «СК «Уніка» (страховик) та Товариством з обмеженю відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (страхувальник) був укладений договір добровільного комплексного страхування транспорту № 245001/4098/0000767 (надалі - «Договір»), об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

03.02.2016 о 16:46 год. в м. Одеса, Миколаївська дорога, 142 сталася ДТП за участі застрахованого автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, та автомобіля Mercedes-Benz 815, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 86547399.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2016 у справі № 523/2613/16-п, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

05.02.2016 власник застрахованого транспортного засобу - автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі рахунку №ZCC0003039 від 16.02.2016 позивач, виконуючи свої зобов'язання за Договором, сплатив на користь потерпілої особи суму страхового відшкодування у розмірі 74 434,65 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до ПАТ «СК «Уніка» перейшло в межах суми 74 434,65 грн. право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

За загальним правилом, визначеним ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Враховуючи зазначене, з'ясування наявності чи відсутності всіх елементів складу правопорушення входить до предмету доказування у даній справі.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем Mercedes-Benz 815, реєстраційний номер НОМЕР_2, встановлена у судовому порядку.

Пред'являючи даний позов до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», позивач посилається на договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4, який укладений між відповідачем та ОСОБА_3, водієм автомобіля Mercedes-Benz 815, реєстраційний номер НОМЕР_2, 31.01.2016.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.03.2017 у справі № 523/13761/16-ц визнано, що час та дата початку дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом НОМЕР_4 від 31.01.2016 - 16:00 годин 05.02.2016. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вже зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, ДТП сталось 03.02.2016, тобто до початку дії договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом НОМЕР_4 від 31.01.2016.

Враховуючи, що на момент скоєння ДТП договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом НОМЕР_4 від 31.01.2016, не набрав законної сили, то обов'язку страхового відшкодування у відповідача за даним договором не виникло.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності чинного на момент скоєння ДТП договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного з винною особою та відповідачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача не виник обов'язок відшкодовння шкоди, завданої ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03.02.2016, застрахованому у позивача автомобілю, у зв'язку з чим підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.08.2017.

Суддя В.П. Босий