ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 р. Справа № 917/1211/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Механізований будівельний центр", 61125, м.Харків, вул. Примакова, 46

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, 36000, м.Полтава, вул.Зигіна. 1

про визнання протиправним та скасування розпорядження

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 66 від 09.08.2017р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 10.08.2017р.

Розглядається позов про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/68-р від 14.06.2017 р. по справі № 01-13-50/61-2017 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст.50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції".

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, зокрема, на те, що спірне розпорядження не відповідає приписам чинного законодавства України, порушує права та законні інтереси підприємства, оскільки при його винесені відповідачем не було враховано, що вимога про надання інформації, за невиконання якої адміністративна колегія територіального відділення розпочала розгляд справи, оскаржена в судовому порядку, посилань на зазначені обставини в розпорядженні немає.

09.08.2017р. відповідач надав суду відзив на позов (вх. № 9874), в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити в його задоволенні.

Представник позивача позов підтримав за обгрунтуванням, наведеним у позові.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Листом від 22.05.2017р. № 01/2440 відповідачем на адресу позивача було направлено вимогу щодо надання інформації.

Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, рекомендований лист № 048 було вручено 01.06.2017р. представнику ТОВ «Механізований будівельний центр».

Термін надання інформації - 06 червня 2017 року включно.

Як зазначають сторони у позові і у запереченнях на позов у визначений термін відповідь на вимогу від 22.05.2017р. № 01/2440 позивачем надано не було.

Не отримавши інформацію на вимогу від 22.05.2017 № 01/2440, розпорядженням від 14.06.2017 року №01/68-р відповідач розпочав провадження у справі № 01-13-50/61-2017 за ознаками порушення з боку ТОВ «Механізований будівельний центр» законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді неподання інформації на вимогу територіального відділення у встановлені головою відділення строки.

За неподання інформації у визначений термін на засіданні адміністративної колегії, яке відбулось 14.06.2017р. було розпочато розгляд справи № 01-13-50/61-2017, за ознаками вчинення ТОВ «Механізований будівельний центр» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Позивач вказує, що розпорядження є таким, що не відповідає приписам чинного законодавств України, порушує права та законні інтересі підприємства, оскільки вимога про надання інформації була оскаржена до Полтавського окружного адміністративного суду і про своє рішення щодо оскарження вимоги про надання інформації Товариство повідомило територіальне відділення листом №49 від 06.06.2017 р.

Крім того, вказує позивача, що при винесені розпорядження, колегією не було враховано, що на теперішній час вимога про надання інформації оскаржена в судовому порядку, жодного посилання на зазначені обставини в розпорядженні немає. Крім того, у випадку визнання протиправною та скасування судом вимоги про надання інформації № 01/2440 від 22.05.2017 p., винесення вищевказаного розпорядження у справі є передчасним та з перевищенням службових повноважень.

З вказаних підстав позивач просить скасувати Розпорядження.

Відповідач у відзиві не погоджується з доводами позивача, вважає, що оскаржуване Розпорядження про початок розгляду справи не порушує права та охоронювані інтереси осіб, які беруть участь у справі, а лише засвідчує факт початку розгляду справи. З огляду на викладене посилання позивача на відсутність у його діях ознак порушення конкурентного законодавства не повинно братися до уваги судом, оскільки ці фактичні дані підлягають дослідженню та оцінці в процесі розгляду територіальним відділенням відповідної справи.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції за: заявами суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції; поданнями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Статтею 37 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що у разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи. Розпорядження про початок розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

У п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 № 15 зазначено, що у вирішенні господарським судом спору щодо визнання недійсним розпорядження Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення про початок розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано таке розпорядження; разом з тим підлягає встановленню наявність обставин, які свідчили б про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав. При цьому саме по собі видання органом Антимонопольного комітету України такого розпорядження та здійснення ним розгляду відповідної справи не можна кваліфікувати як порушення прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у цій справі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване Розпорядження про початок розгляду справи не порушує саме по собі права та охоронювані інтереси осіб, які беруть участь у справі, а лише засвідчує факт початку розгляду справи стосовно позивача. При цьому, суд не здійснює оцінки правомірності дій особи, стосовно якої видано Розпорядження.

Твердження позивача про те, що при винесені розпорядження, відповідачем не було враховано, що вимога про надання інформації оскаржена в судовому порядку, жодного посилання на зазначені обставини в розпорядженні немає, а прийняття спірного розпорядження є передчасним та з перевищенням службових повноважень не можуть бути підставою для визнання недійсним розпорядження про початок розгляду справи, оскільки вказане не свідчить наявність обставин, які свідчили б про видання оспорюваного розпорядження з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно вимог ст.ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, не знайшли свого підтвердження, позивач, заявляючи позов про визнання недійсним розпорядження, не довів належними і допустимими доказами, що оспорюване ним розпорядження прийняте відповідачем з порушенням чинного законодавства та/або компетенції органу, що його видав, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 01/68-р від 14.06.2017 р. по справі № 01-13-50/61-2017 про початок розгляду справи за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п.13 ст.50 ЗУ "Про захист економічної конкуренції".

На підставі ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.08.2017р.

Суддя Киричук О.А.