ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2017 року Справа № 904/4131/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.

представники сторін:

від відповідача: ОСОБА_1 представник, довіреність б/н від 27.07.2017 р.;

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 року у справі № 904/4131/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97", м. Кам'янське, Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Світлана-2000", м. Кам'янське, Дніпропетровської області

про визнання права власності на будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 року у справі № 904/4131/17 (суддя Фещенко Ю.В.) в задоволені позовних вимог про визнання за позивачем права власності за набувальною давністю відмовлено у повному обсязі.

Рішення мотивовано відсутністю підстав для висновку про те, що позивач добросовісно заволодів приміщенням кафе "Світязь", яке розташовано в м. Кам'янське, вулиця Мурахтова, будинок 2, відкрито, безперервно володіє ним протягом 10 років.

Суд зазначив, що:

- будівля вказаного кафе внесена в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" згідно рішення засновників від 13.03.2000 року;

- на виконання вказаного рішення будівля була передана за актом приймання-передачі основних засобів від 13.03.2000 року від приватного підприємства "Світлана-2000" на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97".

З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку, що позивач володіє спірним майном на законних підставах (є титульним володільцем), що виключає визнання за ним права власності на спірне майно за набувальною давністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Звертає увагу апеляційного суду на наступне:

- дійсно, спірне приміщення рішенням засновників ПП "Світлана-2000" від 13.03.2000 року у внесено в уставний фонд ТОВ "Ніка-97";

- чинним законодавством України, яке діяло на момент передачі предмету спору (2000 рік), був встановлений обовязковий порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, в тому числі і у разі переходу такого права;

- до теперішнього часу ТОВ "Ніка-97" перехід права власності на будівлю у встановленому порядку не зареєструвало, тобто, на думку скаржника, не набуло права власності на будівлю кафе "Світязь" по вул. Мурахтова, буд. 2.

- згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та

реєстру прав власності на нерухоме майно з 2005 року власником будівлі кафе "Світязь" по вул. Мурахтова, буд. 2 є ПП "Світлана-2000".

Скаржник вважає, що висновки суду про те, що ТОВ "Ніка-97" є титульним власником кафе суперечать обставинам справи.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги позивач зазначає, що факт знаходження спірного приміщення на балансі ТОВ "Ніка-97" є підтвердженням лише обставин використання приміщення кафе у своїй господарській діяльності та володіння цим приміщенням. А встановлення права власності за позивачем в цьому спорі є позовною вимогою позивача. У випадку передачі особі саме права власності на спірне майно, як це відбулось у даній справі, відповідач не може посилатись на титульність володіння як на підставу для відмови у позові, оскільки відповідач вже позбавлений права власності на спірне майно.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 року, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи скаржника.

Посилається на те, що:

- спірна будівля була передана позивачу лише в користування, що підтверджено актом приймання-передачі основних засобів від 13.03.2000 року, що було можливо відповідно до ст.13 Закону України "Про господарські товариства" в редакції від 27.05.1999 року, яка діяла станом на 13.03.2000 року;

- наявність правового титулу у вигляді користування майном виключає можливість визнання за позивачем права власності за набувальною давністю на спірне майно;

- однією з обставин, яку необхідно встановити при визнанні права власності на майно за набувальною давністю, є добросовісність володіння, яка включає в себе обставини стосовно того, що власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати майно своїм;

- у даному випадку власник будівлі кафе "Світязь" по вул. Мурахтова, буд. 2 ПП "Світлана" зареєстрував ще у 2005 році своє право власності в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації.

Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.06.2017 року розгляд апеляційної скарги було призначено на 31.07.2017 року.

У судовому засіданні 31.07.2017 року представники сторін надали свої пояснення щодо апеляційної скарги.

Після перерви у судове засідання 02.08.2017 року представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою на а.с.218.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.08.2017 року розгляд справи відкладено у звязку з неявкою апелянта на 09.08.2017 року. Копія ухвали направлена позивачу, що підтверджується відміткою канцелярії суду (а.с.220).

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Відповідно до ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги закінчується 14.08.2017 року.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів вважає, що наявні у справі докази дозволяють визначитися щодо законності оскаржуваного рішення за відсутності скаржника (ч.2 ст.102 Господарського процесуального кодексу України), оскільки його правова позиція викладена у апеляційній скарзі та поясненнях у судовому засіданні 31.07.2017 року.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Отже, за відсутності клопотання сторін про продовження строку вирішення спору, враховуючи приписи ст.ст.101,102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за необхідне закінчити розгляд даної справи за відсутності позивача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін (з урахуванням судового засідання 02.08.2017 року), колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив позов про визнання за ним за набувальною давністю права власності на будівлю кафе загальною площею 148,6 кв.м., що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вулиця Мурахтова, будинок 2 та яке було внесено до статутного капіталу позивача одним із засновників ТОВ "Ніка-97" (надалі позивач) - приватним підприємством "Світлана-2000" (надалі - відповідач).

Посилався на те, що починаючи з 13.03.2000 року і по теперішній час, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" відкрито, безперервно володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 13.05.1999 року фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, приватне підприємство "Світлана-2000" є власником об'єкту нерухомого майна - будівлі кафе загальною площею 148,6 кв.м., розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нова назва - м. Кам'янське), вулиця Мурахтова, будинок 2 (реєстраційний запис у реєстровій книзі № 6 за реєстровим № 337) (а.с.17).

Згідно з листом погодження виконавчих органів міської ради та підприємств постачальників, затвердженого головою Заводського райвиконкому 15.05.1998 року, план-схеми від 01.06.1998 року, яка погоджена головою Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, будівлі кафе загальною площею 148,6 кв. м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нова назва - м. Кам'янське), вулиця Мурахтова, будинок 2, було присвоєне найменування "Світязь" (а.с.15-16).

Згідно рішення засновника ТОВ "Ніка-97" приватного підприємства "Світлана-2000" від 13.03.2000 року в якості внеску в статутний фонд Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" вирішено внести будівлю кафе "Світязь", яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нова назва - м. Кам'янське), вулиця Мурахтова, будинок 2, справедливою вартістю 38 000 грн. (а.с.18).

Справедлива вартість вказаного обєкту в сумі 38 000 грн. погоджена 13.03.2000 року протоколом засідання засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" (а.с.19).

На виконання вказаного рішення будівля кафе "Світязь", яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нова назва - м. Кам'янське), вулиця Мурахтова, будинок 2 була передана за актом приймання-передачі основних засобів від 13.03.2000 року приватним підприємством "Світлана-2000" на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" (а.с.20).

Згідно акту приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 13.03.2000 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" прийнято в експлуатацію від приватного підприємства "Світлана-2000" будівлю кафе "Світязь", яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нова назва - м. Кам'янське), вулиця Мурахтова, будинок 2 (а.с.21).

Наданими доказами (а.с.22-125) дійсно підтверджується факт користування позивачем вказаним майном. Однак даний факт не є підставою для визнання за ним права власності на майно з передбачених ст.344 Цивільного кодексу України підстав.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності.

Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За змістом вказаної норми обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести саме позивач, є: законний об'єкт володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Володіння має бути добросовісним, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужим майном не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов'язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння. Володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Якщо власник майна тривалий час не виявляє наміру визнати майно своїм, то він погодився з його втратою, тому слід визнати це майно власністю фактичного добросовісного володільця.

Набувальна давність поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. При цьому, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб.

У даній справі суд першої інстанції вірно встановив, що наявність всіх необхідних умов для застосування до спірних правовідносин положень ст.344 Цивільного кодексу України відсутня.

Так, на момент передачі відповідачем до статутного фонду позивача спірного приміщення діяли норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, набуття права власності на нерухоме майно за правилами набувальної давності можливе з січня 2011 року. При цьому, частиною 2 статті 344 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший, передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Крім того, оскільки право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду, то на момент прийняття рішення право володіння позивача не має бути припинено (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.05.2015 року у справі № 3-87гс15).

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач з моменту передачі спірного приміщення та прийняття його на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка-97" володіє спірним майном на законних підставах (є титульним володільцем). Підставою такого володіння є рішення засновника (попереднього власника будівлі) про передачу майна до статутного капіталу позивача.

Встановлений судом факт реєстрації 15.08.2005 року права власності на будівлю кафе за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ (нова назва - м. Кам'янське), вулиця Мурахтова, будинок 2 (а.с.173 зворот) не впливає на вирішення спору з підстав, заявлених позивачем.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції надав правильну юридичну оцінку доводам сторін, матеріалам справи та дійшов правомірного, обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Апелянт належними та допустимими доказами висновки оскаржуваного рішення не спростував. Апеляційна скарга не доведена та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2017 року у справі № 904/4131/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.М. Білецька

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Підписано в повному обсязі 10.08.2017 року.