ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Справа № 921/287/17-г/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Желік М.Б.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" б/н від 29.06.2017 року

на рішення господарського суду Тернопільської області від 19.06.2017 року

у справі №921/287/17-г/16

за позовом: ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС", вул. Наливайка, 3, м.Коломия, Коломийський район, Івано-Франківська область, 78200.

до відповідача: ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки", вул. І. Богуна, 45, м.Копичинці, Гусятинський район, Тернопільська область, 48260,

про cтягнення заборгованості в сумі 234 473,57 грн., з яких: - 103 939, 09 грн. інфляційні втрати, 19 994, 75 грн. - 3% річних, 110 539, 73 грн. - пеня,

за участю представників:

позивача (апелянта): ОСОБА_4,

відповідача: ОСОБА_5, ОСОБА_6

Учасникам процесу розяснено їхні права та обовязки, передбачені ст. 20,22 ГПК України. Заяв про відвід складу суду не надходило. За клопотанням ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" здійснюється технічна фіксація судового процесу.

У судовому засіданні 09.08.2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 19.06.2017 року у справі №921/287/17-г/16 (суддя С.О. Хома) у задоволенні позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Львівської області від 19.06.2017 року у справі №921/287/17-г/16, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" подало апеляційну скаргу б/н від 29.06.2017 року (вх.№ 01-05/3301/17 від 12.07.2017 року). Апелянт стверджує, що судом не надано правової оцінки та не враховано обставин, встановлених ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11.04.2017 року у справі №921/218/16-г/6. Визнані сторонами в такій ухвалі обставини мають преюдиціальне значення для даної справи, тому не можуть встановлюватися повторно. Також апелянт зазначає, що ним поставлено товар, що відповідав всім встановленим вимогам, надано систему відгодівлі, а відповідач фактично використавши товар, намагається ввести суд в оману щодо поставленого товару. Апеляційна скарга також обгрунтовується тим, що затвердивши мирову угоду у справі №921/218/16-г/6 фактично було визнано наявність простроченої заборгованості, тому доводи відповідача є безпідставними. Апелянт також вважає неправомірними посилання суду на лист№16043/7/24-1117 від 20.08.2004 Державної податкової адміністрації України, оскільки коло суспільних відносин, які регулюються таким листом, обмежуються відносинами, повязаними з використанням додаткових джерел погашення податкового боргу. Відтак, просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 19.06.2017 року, прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" до ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" задоволити повністю.

Згідно з автоматизованим розподілом справ КП Документообіг господарських судів, 12.07.2017 року справу за №921/287/17-г/16 передано до розгляду головуючому судді Желіку М.Б., членам колегії - суддям Костів Т.С., Марко Р.І.

Ухвалою суду від 13.07.2017 року матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття їх до провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.07.2017 року. 26.07.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено з підстав, зазначених у відповідній ухвалі суду.

26.07.2017 року представниками відповідача подано заперечення на апеляційну скаргу, відповідно до яких просять залишити оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні 09.08.2017 року представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати рішення від 19.06.2017 року. Представники відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечили.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню у звязку з наступним.

ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" про cтягнення заборгованості в сумі 234 473,57 грн., з яких: 103 939, 09 грн. інфляційні втрати, 19 994, 75 грн. - 3% річних, 110 539, 73 грн. - пеня. Позовні вимоги, на переконання позивача, обгрунтовуються неналежним виконанням відповідачем як покупцем умов договору купівлі-продажу та підтверджуються видатковими накладними, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2017 року у справі № 921/218/16-г/16, листами з проханнями підписати акти виконання системи відгодівлі № 2 та №3.

Із матеріалів справи встановлено, що 17 вересня 2015 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО МІКС" (надалі продавець) та ОСОБА_3 господарством "Масарівські Липки" (надалі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу товарів № 21-П/15, згідно з п.1.1. якого продавець зобов'язується передати у власність покупця товар (БМВД, премікси, концентрати, комбікорм) згідно замовлення покупця, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити товар на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору продавець також зобов'язаний розробити систему відгодівлі з використанням комбікормів, БМВД, преміксів, концентратів власного виробництва (надалі - система відгодівлі) для кожного виду тварин та/або птиці, що знаходяться на утриманні покупця. Система відгодівлі оформлюється додатком до договору та визнається невід'ємною частиною даного договору.

Договором сторони визначили, що після виконання кожної системи відгодівлі представниками сторін (Продавця та Покупця) складається акт виконання системи відгодівлі, в якому вказуються факт дотримання/недотримання системи відгодівлі, результати виконання системи відгодівлі (показники росту, збереження, тощо). Даний акт є невід'ємною частиною договору (п.1.5).

Датою поставки товару вважається дата виписки накладної/дата проставлення на накладній покупцем або уповноваженою покупцем фізичною чи юридичною особою відмітки про отримання товару (п.4.1).

Оплата здійснюється покупцем поетапно: протягом 3 (трьох) банківських днів після затвердження кожного акта виконання системи відгодівлі, у якому показники відповідають системі відгодівлі (п.5.1).

Згідно з вказаними накладними продавець поставив відповідачу товар всього на загальну суму 800 754 грн. 66 коп., що підтверджується наступними видатковими накладними:

-№ РН-0003341 від 10.12.2015 р. на суму 63 420 грн.;

-№ РН-0003268 від 04.12.2015 р. на суму 55 080 грн.;

-№ РН-0003224 від 30.11.2015 р. на суму 57 408 грн.;

-№ РН-0003194 від 27.11.2015 р. на суму 44 064 грн.;

-№ РН-0003145 від 23.11.2015 р. на суму 57 408 грн.;

-№ РН-0003099 від 19.11.2015 р. на суму 53 235 грн.;

-№ РН-0003090 від 18.11.2015 р. на суму 21 294 грн.;

-№ РН-0003061 від 16.11.2015 р. на суму 17 940 грн.;

-№ РН-0002961 від 06.11.2015 р. на суму 38 325 грн.;

-№ РН-0002960 від 06.11.2015 р. на суму 25 474 грн. 50 коп.;

-№ РН-0002913 від 03.11.2015 р. на суму 55 080 грн.;

-№ РН-0002324 від 18.09.2015 р. на суму 42 588 грн.;

-№ РН-0002543 від 06.10.2015 р. на суму 41 310 грн.;

-№ РН-0002627 від 12.10.2015 р. на суму 34 425 грн.;

-№ РН-0002740 від 21.10.2015 р. на суму 66 863 грн. 16 коп.;

-№ РН-0002741 від 21.10.2015 р. на суму 71 760 грн.;

-№ РН-0002875 від 30.10.2015 р. на суму 55 080 грн.

Суд звертає увагу, що накладні № РН-0002961 від 06.11.2015 р. на суму 38 325 грн., № РН-0002324 від 18.09.2015 р. на суму 42 588 грн., № РН-0002543 від 06.10.2015 р. на суму 41 310 грн., № РН-0002627 від 12.10.2015 р. на суму 34 425 грн., № РН-0002740 від 21.10.2015 р. на суму 66 863 грн. 16 коп., № РН-0002741 від 21.10.2015 р. на суму 71 760 грн., тобто на загальну суму 228 408,00 грн. не містять відмітки про отримання товару, що суперечить умовам п.4.1 договору. Відповідно видатковими накладними, оформленими належним чином, підтверджено поставку товару на суму 572 346,66 грн. Разом з тим, суд звертає увагу, що спору та заборгованості на суму 228 408,00 грн. немає, що вбачається з наступного.

27.11.2015 року представниками продавця і покупця підписано акт №1 виконання системи відгодівлі по пташнику №1, згідно з яким у період з 02.10.2015 року по 17.11.2015 року покупець здійснив відгодівлю птиці продукцією ТзОВ «АБО-Мікс», вартість якої 228 408,00 грн.

Відповідно до умов договору оплата здійснюється покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів після затвердження кожного акта виконання системи відгодівлі, у якому показники відповідають системі відгодівлі (п.5.1). Тобто до 03.12.2015 року покупець повинен здійснити відповідну оплату. Згідно з випискою по рахунку та з платіжним дорученням №2742 від 02.02.2015 року, 02.12.2015 року ФГ "Масарівські Липки" сплатило 228 408,00 грн. як «плата за кормові добавки згідно рах.109 від 17.11.2015». Відтак, заборгованості за актом №1 у покупця немає.

Позивачем на підтвердження позовних вимог долучено копію ухвали Господарського суду Тернопільської області від 11.04.2017 року у справі № 921/218/16-г/16 за первісним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" до відповідача ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" про стягнення заборгованості в сумі 572 346,66 грн. та за зустрічним позовом ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" про відшкодування 648 185 грн. збитків у вигляді неодержаних прибутків.

Вказаною ухвалою провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" до ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" про стягнення 147 346,66 грн. боргу припинено за п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України; провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" про стягнення 648 185 грн. збитків припинено за п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України; затверджено мирову угоду від 10 квітня 2017 року, укладену між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" (Сторона-1) та ОСОБА_3 господарством "Масарівські Липки" (Сторона-2).

Зокрема, мировою угодою передбачалося наступне: сторони визнають та підтверджують факт існуючої заборгованості Сторони -2 перед Стороною-1 за укладеним між ними Договором купівлі-продажу № 21-П/15 від 17.09.2015 року, на загальну суму 572 346, 66 грн. за поставлений Стороною-1 Стороні - 2 товар (п.1);

сторона-1 погоджується та вважатиме зобовязання Сторони-2 з оплати за поставлений на підставі Договору купівлі-продажу № 21-П/15 від 17.09.2015 року товар (стягнення заборгованості за який є предметом спору за первісним позовом) виконаним у повному обсязі при оплаті Стороною-2 на користь Сторони-1 грошових коштів у розмірі 425 000 грн. (п.2);

сторона-2 зобовязується перерахувати грошові кошти у розмірі 425000 грн. у повному розмірі на користь Сторони-1 (р/р 6 в АТ "ОСОБА_7 Аваль" МФО 380805) не пізніше ніж у 3-х денний строк з моменту затвердження даної мирової угоди ухвалою Господарського суду Тернопільської області (п.3);

зобовязання Сторони-2 з сплати залишку суми заборгованості у розмірі 147 346, 66 грн. вважається припиненим на підставі ч. 1 ст. 605 ЦК України, а саме шляхом звільнення Стороною-1 Сторони-2 від зобовязання (прощення боргу) в частині, обумовленій в даному пункті (п.4);

в свою чергу Сторона 2, як Позивач за зустрічним позовом, користуючись правом, закріпленим у ч.1 ст. 78 ГПК України та розуміючи правові наслідки, відмовляється від зустрічного позову по справі №921/218/16-г/16, чим стверджує про відсутність будь-яких претензій до Сторони 1 за Договором №21-П/15 від 17.09.2015 року (п.5).

На виконання умов затвердженої мирової угоди відповідачем 13.04.2017 року сплачено на користь позивача 425 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5901 від 13.04.2017 року, належним чином завірена копія якого долучена до матеріалів справи. Тобто 13.04.2017 року договір купівлі-продажу №21-П/15 від 17.09.2015 року вважається повністю виконаним, а відповідно зобовязання за ним є таким, що припинилось (відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином).

Так, згідно з ч.3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що із вказаного судового рішення не вбачається встановлення судом таких обставин як період виникнення вказаної заборгованості, актів, на підставі яких виникла заборгованість, виникнення прострочення; не вбачається, що судом надавалася оцінка первинним документам актам як договірної підстави виникнення обовязку по оплаті. Відтак, вказане судове рішення не дає можливості співставити заборгованість, яка була предметом спору у справі № 921/218/16-г/16, із заборгованістю, на яку позивач нараховує штрафні санкцї у даному позовному провадженні. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необгрунтованими заперечення апелянта щодо не врахування судом обставин, встановлених ухвалою господарського суду Тернопільської області від 11.04.2017 року у справі №921/218/16-г/6.

Звертаючись із позовними вимогами, позивач зазначав, що враховуючи п.5.1 договору, факти надсилання позивачем та отримання відповідачем актів виконання системи відгодівлі, підтверджену відповідачем безпідставність непідписання та неоплати за такими актами, у відповідача з 11.01.2016 року існував борг у розмірі 335 253,63 грн., який з 23.03.2016 року збільшився ще на 237 093,00 грн.

Так, листом вих.№1032 від 30.12.2015 року ТзОВ "АБО МІКС" повідомило ФГ "Масарівські Липки" про необхідність підписання акта виконання системи відгодівлі по пташнику №7, про надіслання акта звірки взаєморозрахунків. Листом вих.№11 від 20.01.2016 року ФГ "Масарівські Липки" попросило про надіслання примірника невідємної частини договору, передбаченого п.1.2, для належного оформлення акту виконання системи відгодівлі по пташнику №7. Листом вих.№158 від 10.03.2016 року ТзОВ "АБО МІКС" повторно надіслало наступні документи: акт №2 виконання системи відгодівлі по пташнику №7, акт №3 виконання системи відгодівлі по пташнику №6, акт звірки взаєморозрахунків, додаткова угода №1.

Позивачем до матеріалів справи долучено копії акта №2 виконання системи відгодівлі по пташнику №7, вартістю 335 253,63 грн., та акта №3 виконання системи відгодівлі по пташнику №6, вартістю 237 093,00 грн. Вказані акти не містять дати і місця їх складення, не заповнені п.1 про періоди здійснення відгодівлі продукцією продавця, п.3 щодо показників відгодівлі, а також не підписані продавцем та покупцем.

Відповідачем долучено примірники вказаних актів, підписаних представником продавця, однак, такі акти також не заповнені та не оформлені належним чином, без дати і місця складення, без періодів здійснення відгодівлі птиці. Такі акти відповідачем не підписані. Також долучено копію додаткової угоди №1, підписану представником продавця і не підписану представником покупця, відповідно до якої системою відгодівлі для курчат-бройлерів вважається надані покупцю продавцем «Продуктивні показники змішаного стада».

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно зі ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч.1 ст. 691 ЦК України).

Як вбачається з аналізу положень договору купівлі-продажу, обовязок покупця щодо оплати товару залежить від виконання продавцем певних обовязків і складення сторонами акту виконання системи відгодівлі (п.1.5). Згідно з п.1.5 в таких актах вказуються факт дотримання/недотримання системи відгодівлі, результати виконання системи відгодівлі (показники росту, збереження, тощо). Необхідність затвердження відповідних актів як підстава для здійснення покупцем оплати погоджена також сторонам у п.5.1 договору (протягом 3 банківських днів після затвердження кожного акта виконання системи відгодівлі, у якому показники відповідають системі відгодівлі). У разі відсутності показників росту ваги, відповідно до системи відгодівлі та/або збереження у розмірі 96% від спожитого товару при повному виконанні системи відгодівлі, що підтверджується актом виконання системи відгодівлі, покупець автоматично звільняється від обов'язку оплати товару (п.5.2). Також колегія суддів звертає увагу на момент виникнення прострочення згідно з умовами договору: після спливу трьох банківських днів з моменту затвердження кожного акта виконання системи відгодівлі. Як встановлено вище, вказані акти не оформлені належним чином, не містять дати складення, не підписані представником покупця, не містять іншої форми затвердження, що у свою чергу також унеможливлює встановлення моменту виникнення прострочення.

Відповідно, заборгованість по актах № 2 та № 3 є не доведеною та не підтвердженою. Видаткові накладні за період після 17.11.2015 року також не можуть підтверджувати заборгованість по вказаних актах, оскільки такі акти не є належним чином оформлені та не місять, зокрема, даних щодо періодів здійснення відгодівлі птиці продукцією продавця.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст.33 ГПК України).

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Разом з тим, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.614 ЦК України).

Відтак, зясувавши обставини даної справи, встановивши відсутність належних доказів щодо моменту виникнення прострочення виконання грошового зобовязання, колегія суддів погоджується з висновками місцевого щодо відсутності підстав для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з ОСОБА_3 господарства "Масарівські Липки".

Заперечення апелянта щодо посилання суду на лист №16043/7/24-1117 від 20.08.2004 Державної податкової адміністрації України не впливають на правильність прийнятого рішення і не доводять підстав скасування відповідного рішення суду. Матеріалами справи не підтверджується і апелянтом належними доказами не доведено, що ним поставлено товар, який відповідав всім встановленим вимогам, надано систему відгодівлі у відповідності до умов договору.

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вище вимогам відповідає, а заперечення, наведені у апеляційній скарзі, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами справи, встановленими судом обставинами та нормами чинного законодавства.

У відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів вважає, що рішення суду від 19.06.2017 року у справі №921/287/17-г/16 підлягає залишенню без змін.

Сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір залишається за скаржником.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "АБО-МІКС" б/н від 29.06.2017 року залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Тернопільської області від 19.06.2017 року у справі №921/287/17-г/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 10.08.2017 року.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Марко Р.І.