ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. Справа № 922/345/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

при секретарі Кладько А.С.

за участю представників:

позивача не зявився

1-го відповідача ОСОБА_1 за довіреністю №007Др-20-1216 від 29.12.2016;

2-го відповідача ОСОБА_2 за довіреністю №1468 від 14.04.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу 2-го відповідача - Публічного акціонерного товариства НАК Нафтогаз, м. Київ (вх.№2012 Х/2-8)

на рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2017 по справі № 922/345/17

за позовом Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків

до 1. Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків

2. Публічного акціонерного товариства НАК Нафтогаз, м. Київ

про зобовязання відновити постачання, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2017 року Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просило суд зобовязати Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельню по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботині Харківської області, що експлуатується підприємством позивача. Зокрема, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його підприємство експлуатує котельні Люботинської міської ради, розташовані за адресами: вул. Слобожанська, 12,28,41, вул. Миру,35 та вул. Шевченко, 15, на яких виробляється теплова енергія для надання послуг з теплопостачання населенню, а також для бюджетних установ. Теплова енергія на зазначених котельнях виробляється з природного газу, що поставляється позивачу НАК «Нафтогаз України» 2-м відповідачем відповідно до укладених договорів, розподіл якого здійснює 1-й відповідач ПАТ «Харківгаз» в особі Мерефянського відділення ПАТ «Харківгаз» на підставі публічного договору. 18.01.2017 року о 15-00 год. ПАТ «Харківгаз», діючи всупереч вимогам Конституції України, Законів України Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, Про охорону навколишнього природного середовища, без попереднього повідомлення про відключення позивача від систем газопостачання, закрили засувки та здійснили механічні розєднання на газопроводі, що подає газ на котли котельні у місті Люботині по вул. Слобожанській, 12. Вказані дії 1-го відповідача позивач вважав такими, що можуть привести до руйнування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, відсутності опалення, а також до широкомасштабного руйнування системи теплопостачання у м. Люботині та порушення прав територіальної громади м. Люботин.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.06.2017 (суддя Шарко Л.В.) позовні вимоги задоволено повністю.

Зобовязано Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельню по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботин Харківської області, що експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території".

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" на користь Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" суму сплаченого судового збору у розмірі 1200,00 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на користь Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" суму сплаченого судового збору у розмірі 800,00 грн.

ПАТ НАК Нафтогаз з рішенням господарського суду Харківської області від 08.06.2017 по справі № 922/345/17 не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити. Судові витрати просить покласти на позивача.

Зокрема, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, 2-й відповідач зазначає, що 1-й відповідач - ПАТ «Харківгаз» надає послуги з розподілу природного газу, який 2-й відповідач постачає позивачу на підставі укладених договорів постачання природного газу від 21.09.2016 р. №2444/І617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р. №2577/1617-БО-32. За вказаними договорами встановлено обовязок НАК «Нафтогаз України» здійснювати постачання природного газу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) у обсягах, визначених пунктами 2.1. цих Договорів. Пунктом п. 3.2. вказаних договорів встановлено порядок отримання від позивача та підтвердження позивачу номінацій щодо обсягів природного газу, які використовуються для виробництва теплової енергії. Водночас, скаржник, посилаючись на приписи п. 17 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758, за яким ПАТ НАК «Нафтогаз України» визначено постачальником із спеціальними обов'язками для категорій споживачів природного газу, які використовують природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води, обов'язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії може бути виконано лише за умови відсутності у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, а рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків. В той же час, за твердженням скаржника, станом на 01.01.2017 р. загальна заборгованість позивача за природний газ, спожитий для виробництва теплової енергії за договорами, складає 201,5 млн. грн., а тому, з огляду на наявність у позивача заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, номінації щодо обсягів природного газу на період з жовтня 2015 з боку НАК Нафтогаз України за укладеними договорами не видавалися. Посилаючись на норми ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», якими встановлено, що газопостачання об'єктів у сфері теплопостачання припиняється у разі порушення теплогенеруючими, теплопостачальними організаціями строку розрахунків за фактично спожитий природний газ та/або у разі відбору природного газу за відсутності у таких організацій планового обсягу поставки природного газу на поточний місяць, що виділяється постачальником згідно з договором на постачання природного газу, та/або в разі невиконання вимог статті 19-1 цього Закону, скаржник вважає правомірними дії ПАТ «Харківгаз» щодо припинення газопостачання на об'єктах позивача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 апеляційну скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.08.2017.

Позивач в судове засідання 08.08.2017 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги статті 27 Господарського процесуального кодексу України покладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із пунктом 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011 року Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Одночасно, застосовуючи положення Господарського процесуального кодексу України та Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи колегія суддів зазначає, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, який кореспондується з обовязком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 року Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За висновками суду апеляційної інстанції, незважаючи на те, що позивач у дане судове засідання свого представника не направив, у відповідності до вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними у ній документами, неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вислухавши у судовому засіданні пояснення уповноважених представників 1-го та 2-го відповідачів, перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається позивач експлуатує котельні Люботинської міської ради, які розташовані за адресами: вул. Слобожанська, 12, 28, 41, вул. Миру, 35 та вул. Шевченка, 15 на яких виробляється теплова енергія для надання послуг з теплопостачання населення, а також для бюджетних установ.

Теплова енергія на зазначених котельнях виробляється з природного газу, що поставляється позивачеві 2-м відповідачем - НАК «Нафтогаз України» відповідно до укладених договорів від 21.09.2016 р. № 2444/1617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р. № 2577/1617-БО-32, розподіл якого здійснює ПАТ «Харківгаз» в особі Мерефянського відділення ПАТ «Харківгаз» на підставі публічного договору.

29.12.2016 року філією ХОКП «ДРІТ» «Солоницівське ПКГ» було отримано повідомлення від ПАТ «Харківгаз» № 996, яким було запропоновано 01.01.2017 самостійно відключитися від газових мереж газоспоживання в зв'язку з відсутністю (підтверджених постачальником газу - НАК «Нафтогаз України») лімітів обсягів природного газу підприємству на січень 2017 року. Також запропоновано підготувати обладнання до пломбування.

18.01.2017 року о 15:00 працівниками Мерефянського відділення ПАТ "Харківгаз" було закрито засувки та здійснено механічне роз'єднання на газопроводі, що подає газ на котельню у місті Люботин по вул. Слобожанській, 12, про що свідчить акт про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу та/або газорозподільного пункту (за його наявності); та/або встановлення металевої заглушки; та/або механічного від'єднання № 11 від 18.01.2017 р.

Посилаючись на той факт, що зазначені дії є зловживанням правом, яке порушує права та охоронювані законом інтереси позивача як виробника теплової енергії для населення та бюджетних організацій та може привести до руйнування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, відсутності опалення, а також до широкомасштабного руйнування системи теплопостачання у м. Люботині та порушення прав територіальної громади м. Люботин, позивач звернувся до суду з позовом, предметом якого є зобовязання Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" відновити постачання природного газу на котельню по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботині Харківської області, що експлуатується підприємством позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд визнав доведеним, що матеріалами справи підтверджено факт порушення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" умов укладених договорів постачання природного газу та факт незаконного відключення ПАТ Харківгаз в зимовий період котельні по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботин Харківської області, що експлуатується ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території з метою надання послуг теплопостачання населенню та бюджетним установам Люботинської міської ради, а зобовязання ПАТ Харківгаз відновити газопостачання зазначеної котельні відповідає такому способу захисту як відновлення становища, що існувало до порушення прав.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до приписів статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

За договором розподілу природного газу, оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, обєкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Підтверджений обсяг природного газу обєм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, є комунальним підприємством, якому надано ліцензію № 041759 від 10.08.2012 р. на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і генераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

1-й відповідач - Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" є підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг ліцензії №789 від 13.03.2015 р. та є Оператором ГРМ.

Встановлені по справі обставини свідчать, що на виконання вищенаведених законодавчих норм, які регулюють надання послуг з розподілу природного газу, між ПАТ "Харківгаз" (газорозподільне підприємство, оператор ГРМ) та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (споживач) було укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовими) шляхом подання споживачем заяви-приєднання №094203А1К1ST016 від 01.01.2016 до умов Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498, розміщеного на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: http://www.104.ua. (а.с.26 т. 1)

Відповідно до п. 1.1 Типового договору розподілу природного газу, Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно пункту 1.3. цей Договір є договором приєднання, що укладається у урахуванням вимог статей 633, 634. 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У відповідності до термінів, наведених у п. 1.4. договору, підтверджений обсяг природного газу - обєм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб Споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) та доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою Регулятора від 30 вересня 2015 року № 2493.

У відповідності до п. 2.1 договору, Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов'язуються керуватися Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем (п. 2.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником. За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи.

Пунктом 3.2. договору також обумовлено, що за наявності підтвердженого обсягу природного газу Споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим Договором Оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить Споживачу, до межі балансової належності його обєкта з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу.

Згідно з п. 3.3 Договору споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання.

Якщо за підсумками місяця фактичний об'єм споживання природного газу Споживача буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, врегулювання небалансу (дефіциту) природного газу буде здійснюватись його постачальником у встановленому законодавством порядку та відповідно до умов договору постачання природного газу.

Згідно з п. 6.6 договору, надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Підпунктом 5 п. 7.4 Договору визначений обов'язок споживача не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з п. 9.1. договору, оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором; відсутності підтвердженого обсягу природного газу у Споживача або перевищення його місячного підтвердженого обсягу природного газу.

Таким чином, при укладенні вказаного договору, між позивачем, як споживачем природного газу та 1-м відповідачем, як Оператором ГРМ визначено порядок розподілу природного газу позивачеві та підстави припинення/обмеження такого розподілу.

Водночас, дослідженням обставин у даній справі, колегією суддів також встановлено, що з метою забезпечення загальносуспільних інтересів на ринку природного газу, зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, а також для підтримання належного рівня безпеки постачання природного газу споживачам, не створюючи загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції, та з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації, Кабінет Міністрів України, на виконання статті 11 Закону України «Про ринок природного газу», Постановою №758 від 01.10.2015 року затвердив Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Зокрема, вказаним Положенням на ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України було покладено обовязок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення.

Також, вказаним Положенням було встановлено, що виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 року має право придбати природний газ у НАК Нафтогаз України для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання, виконав обовязок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (пункт 15 Положення).

Пунктом 8 Положення, зокрема, встановлено, що у разі коли обсяг природного газу, необхідний НАК Нафтогаз України для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії, перевищує обсяг продажу природного газу субєктами господарювання, що визначені абзацами першим та третім пункту 5 цього Положення, НАК Нафтогаз України придбаває необхідні обсяги природного газу в інших оптових продавців, у тому числі за кордоном.

Підпунктом 4 п. 3 Положення на НАК Нафтогаз України покладено обовязок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення;

У відповідності до п. 15 Положення, виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК Нафтогаз України для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання, виконав обовязок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання.

Постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 17 Положення).

Обовязок, передбачений підпунктом 4 пункту 3 цього Положення, покладається на НАК Нафтогаз України на період до 1 квітня 2017 р. за таких умов:

- укладення виробником теплової енергії з НАК Нафтогаз України договору постачання природного газу відповідно до законодавства;

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості перед НАК Нафтогаз України за використаний природний газ, або

- відсутність у виробника теплової енергії заборгованості (без урахування штрафних санкцій) перед НАК Нафтогаз України за спожитий до 1 січня 2016 р. природний газ за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо), а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ, або

- рівень розрахунків виробника теплової енергії станом на 25 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу (без урахування штрафних санкцій), за всіма укладеними з НАК Нафтогаз України договорами постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) становить не нижче 90 відсотків, або

- надання НАК Нафтогаз України та виконання виробником теплової енергії погодженого виконавчим органом ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 р. з розбивкою за всіма договорами з НАК Нафтогаз України), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, наданої НАК Нафтогаз України, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядок розрахунків, установлений між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).

Як зазначає позивач, ним відкрито банківський рахунок із спеціальним режимом використання в ПАТ Ощадбанк.

Постановою Кабінету Міністрів України №357 від 29.04.2016 затверджено Примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

Так, на виконання постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 між позивачем та 2-м відповідачем-ПАТ «НАК «Нафтогаз України» укладено договори постачання природного газу від 21.09.2016 р. №2444/1617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р. №2577/1617-БО-32. (а.с. 57-74 т. 1)

Відповідно до умов вказаних договорів постачальником природного газу ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території є ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Планові обсяги постачання природного газу із розбивкою помісячно у четвертому кварталі 2016 та першому кварталі 2017 року визначені сторонами в п. 2.1. кожного з договорів, і такі обсяги постачання, з огляду на умови п.п. 2.1. 2.3.,2.4. цих договорів, як для ПАТ «НАК «Нафтогаз України», так і для ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків є узгодженими.

Пункти 2.3., 2.4. договору передбачають, що без попереднього письмового узгодження сторін допускається відхилення місячного обсягу постачання природного газу не більше ніж +/- 5% узгоджених планових обсягів.

Відповідно до пункту 3.2. договору споживач подає постачальнику до 15 числа місяця, що передує місяцю постачання природного газу, належним чином оформлену заявку на планові обсяги використання природного газу на наступний місяць, підписану уповноваженою особою.

У разі неподання або несвоєчасного подання заявки споживачем постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними у пункті 2.1. цього договору, на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Після завершення місяця поставки підприємство ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території» зобовязане до 7 числа наступного місяця направити до ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (пункт 3.5. договору):

-завірену копію акту розподілу природного газу за розрахунковий місяць, складений між підприємством ТКЕ та газорозподільним підприємством,

-підписані підприємством ТКЕ 2 примірники акта приймання-передачі природного газу.

Відповідно до пп. 3 п. 3.7., п. 3.8., п. 6.5., пп. 8 п. 7.2., пп. 5 п. 7.3. договору після завершення місяця поставки постачальник зобовязаний до 10 числа наступного місяця повернути споживачеві підписаний зі свого боку акт приймання-передачі або повідомити про причини не підписання акту.

У разі виникнення за обєктами споживача негативного небалансу цей небаланс врегульовується перед оператором ГТС постачальником, тобто НАК. У свою чергу споживач зобовязаний відшкодувати постачальнику витрати, повязані із врегулюванням небалансу.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що укладені між позивачем та 2-м відповідачем договори не передбачають умов, за яких НАК «Нафтогаз України» не подає номінацію планових обсягів постачання природного газу для потреб споживача.

Наявні в матеріалах справи документальні докази свідчать, що на виконання пункту 3.2 договорів від 21.09.2016 р. № 2444/1617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р., № 2577/1617-БО-32, якими встановлено необхідність подання позивачем постачальнику щомісячної заявки на планові обсяги використання газу, позивачем на адресу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" були направлені заявки на ліміти природного газу на жовтень 2016 р., - квітень 2017 р., а саме :

- лист за вих. №39/10 від 12.10.2016 р., щодо лімітів природного газу на жовтень 2016 р. - квітень 2017 р., для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів. Обсяг природного газу на жовтень становить 2 480,0 тис.куб.м

-лист за вих. №58/10 від 20.10.2016 р., щодо лімітів природного газу на листопад 2016 р., для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів в обсязі 5 735,0 тис.куб.м. ;

- лист за вих. №52/11 від 18.11.2016 р., щодо лімітів природного газу на грудень 2016 р., для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів в обсязі 5 960,0 тис.куб.м.;

- лист за вих. №61/12 від 21.12.2016 р., щодо лімітів природного газу на січень 2017 року, для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів в обсязі 180,0 тис.куб.м.;

- лист за вих. №62/01 від 18.01.2017 р., щодо лімітів природного газу на лютий 2017 р., для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів в обсязі 5000,0 тис.куб.м.;

- листи за вих. №34/02, №35/02 від 14.02.2017 р., щодо лімітів природного газу на березень 2017 р., для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів в обсязі 3 100,0 тис.куб.м.;

- лист за вих. №18/03 від 13.03.2017 р., щодо лімітів природного газу на квітень 2017 р., для надання послуг з теплопостачання для населення, бюджетних та інших споживачів в обсязі 300 тис.куб.м.

Додаткових угод про зміну обсягу споживання природного газу на жовтень березень 2017 року між ХОКП «ДРІТ» та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" не укладалося.

Згідно з наявними в матеріалах справи актами з розподілу природного газу, 1-й відповідач (Оператор ГРМ) розподілив, а позивач (Споживач) прийняв у грудні 2016 року - 4959,644 тис. куб.м природного газу, у січні 2017 року - 4807,631 тис.куб.м., що підтверджується Актом №ХА000017212 від 31.12.2016 та Актом №ХА000001511 від 31.01.2017. (а.с. 75 т. 1).

З даних актів вбачається, що 1-й відповідач як Оператор ГРС фактично прийняв обсяги газу, які узгоджуються з обсягами природного газу, що передбачені договорами про постачання природного газу.

Також, з наданих позивачем до матеріалів справи документальних доказів вбачається, що останнім в порядку, визначеному умовами договорів на постачання природного газу, було направлено ПАТ "НАК "Нафтогаз України" для підписання акт приймання-передачі природного газу за вказаними договорами за січень 2017 року.

Крім того, з банківського рахунку позивача із спеціальним режимом використання проводились грошові розрахунки за спожитий природний газ з ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" .

Таким чином, з боку ХОКП «ДРІТ» були виконані обов'язки, визначені договорами на постачання природного газу для надання постачальником номінації та підтвердження її у Оператора ГРС, проте, як зазначалось вище, 2-й відповідач відповідних обовязків не виконав, що не звільняє його від обовязку з постачання природного газу за договорами позивачу .

До того ж, як зазначено вище, в пункті 3.2. договорів передбачено, що у разі неподання заявки споживачем (позивачем), постачальник (2-й відповідач) може користуватися плановими обсягами, зазначеними в п. 2.1. цього договору на відповідний місяць.

Як зазначено вище, на момент припинення газопостачання на котельні Позивача за адресою вул. Слобожанська, 12 у м. Люботин з мотивів відсутності підтверджених обсягів природного за на січень 2017 р., між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ХОКП «ДРІТ» вже були укладені договори від 21.09.2016 р. № 2444/1617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р., № 2577/1617-БО-32 , згідно з якими ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов'язався поставити позивачу газ в обсягах, встановлених п. 2.1. договорів та на умовах, визначених договором.

Умовами вищевказаних договорів визначено планові обсяги постачання природного газу у період з жовтня 2016 р., по квітень 2017 р., включно. При цьому, колегією суддів враховується, що п. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року 742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" передбачено для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробіництва теплової енергії бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і постачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії'", та з дотриманням принципу недискримінації.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ НАК Нафтогаз України як постачальник природного газу, всупереч умов укладених між сторонами договорів, постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року та розпорядження Кабінет міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 не видав Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури території" номінацію на планові обсяги поставки газу на грудень 2016 р., січень 2017 р., незважаючи на виконання останнім обовязків з надання постачальнику заявок на планові обсяги природного газу.

Відповідно до пункту 1 розділу II Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, підставою для постачання природного газу є наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний період для потреб споживача. Згідно з пунктом 5 розділу II Правил постачання природного газу, підтверджений обсяг природного газу - об'єм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб свого споживача на відповідний період, який підтверджений оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) у порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Пунктом 2 глави 1 розділу ХІ вказаного Кодексу встановлено, що номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів.

Згідно з положеннями пункту 2 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГРМ за підсумками розрахункового періоду (місяця) Оператор ГРМ формує за кожним споживачем дані про його (їх) фактичне споживання природного газу (алокацію) та у порядку, визначеному Кодексом ГТС, передає їх до Оператора ГТС.

Визначені Оператором ГРМ об'єми (обсяги) споживання природного газу по об'єктах споживача є обов'язковими у відносинах між постачальником та Оператором ГТС при наданні послуг з балансування та співставленні підтвердженого обсягу природного газу по об'єктах споживачів (затвердженої номінації) та його фактичного споживання (алокації).

Отже, вказаними нормами передбачено подання номінацій/алокацій природного газу виключно у розрізі замовників послуг транспортування природного газу та споживачів природного газу, без поділу таких номінацій/алокацій на підвиди постачання/споживання газу.

Відтак, думка 1-го відповідача про те, що позивач здійснює несанкціонований відбір природного газу, оскільки йому не була заведена в грудні 2016 року, січні 2017 року номінація по категорії ТКЕ-промисловість, не узгоджується з нормами законодавства та умовами укладених позивачем договорів.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору розподілу природного газу, 1-й відповідач (Оператор ГРМ) розподілив, а позивач (Споживач) прийняв у грудні 2016 - 4959,644 тис. куб.м природного газу, у січні 2017 - 4807,631 тис.куб.м., що підтверджується наявним в матеріалах справм Актом №ХА000017212 від 31.12.2016 та Актом №ХА000001511 від 31.01.2017. (а.с. 75 т. 1).

У відповідності до умов укладених між позивачем та 2-м відповідачем договорів, у разі виникнення за обєктами споживача негативного небалансу цей небаланс врегульовується перед оператором ГТС постачальником, тобто НАК «Нафтогаз України». У свою чергу споживач зобовязаний відшкодувати постачальнику витрати, повязані із врегулюванням небалансу.

Взаємовідносини щодо обсягів поставленого природного газу у грудні 2016 р. та січні 2017 р. повинні бути врегульовані позивачем із постачальником природного газу, а не з газорозподільною організацією.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що посилання 1-го відповідача на наявність заборгованості у позивача за послуги балансування природного газу, як підстава для відключення котельні у місті Слобожанській, 28 у місті Люботин, що експлуатується позивачем є безпідставним.

Відносини з небалансу природного газу за грудень 2016 р. та січень 2017 р., якщо такі виникають, повинні врегульовуватися між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (як постачальником природного газу) та ХОКП Дирекція розвитку інфраструктури території (як споживачем природного газу) в рамках укладених договорів.

За таких обставин, 1-й відповідач, як оператор газорозподільних систем не може додатково до послуг з розподілу природного газу вимагати від позивача оплату природного газу за грудень 2016 р. та січень 2017 р., що фактично був поставлений ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2016 між ПАТ «Укртрансгаз» та Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №9923, який пролонгований на 2017 рік. (а.с. 31 т. 2)

Згідно з пунктом 1.1. даного договору газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Пунктом 2.1. договору визначено річний плановий обсяг транспортування природного газу по місяцям.

Виходячи з умов договору від 31.03.2016, обсяги транспортування газу є узгодженими та підтвердженими між замовником транспортування - Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" та оператором газотранспортної системи ПАТ «Укртансгаз».

Як убачається з актів наданих послуг з транспортування природного газу №12-16-9923 від 31.12.2016 та №01-17-9923 від 31.01.2017 магістральними трубопроводами за грудень 2016, січень 2017, в них відображені фактичні обсяги про транспортованого природного газу для потреб Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", які узгоджуються з фактичними обсягами газу, що були розподілені оператором ГРМ та прийняті позивачем у грудні 2016 та січні 2017, що свідчить про те, що в опалювальному сезоні за спірні грудень 2016 та січень 2017 для позивача не було будь-яких обмежень щодо обсягу споживання природного газу як від оператора ГРС ПАТ «Укртрансгаз», від оператора ГРМ «ПАТ «Харківгаз», постачальника природного газу - НАК «Нафтогаз Україна». (а.с. 75 т. 1, а.с. 37 т.2).

Отже, згідно з умовами даного договору з 01.04.2016 замовником послуг з транспортування газу є не постачальник природного газу НАК «Нафтогаз України», на якого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 покладені спеціальні обовязки з постачання природного газу виробником теплової енергії, а Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території".

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача на наявність заборгованості за природний газ та обовязковість підтвердження обсягів природного газу як на підставу для відключення котельні у м. Люботин по вул. Слобожанська, 12, що експлуатується підприємством позивача, є безпідставним та необгрунтованим.

Колегія суддів також враховує письмові пояснення позивача, який зазначає, що грошові кошти, які позивач отримує від споживачів у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р., Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу постійно підлягають перерозподілу без згоди на це ХОКП ДРІТ та ідуть на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" по існуючим договорам, а залишок грошей, що залишається у позивача покриває витрати на заробітну плату та на підтримання технологічного процесу з виробництва комунальних послуг, тобто даний порядок не передбачає погашення заборгованості перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з найдавнішим строком виникнення

При цьому, згідно з протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ № 3139 від 15.12.2016 р., № 3073 від 13.12.2016 р., на підставі платіжних доручень № 35 від 15.12.2016 р., № 34 від 14.12.2016 р., на рахунки ПАТ "НАК "Нафтогаз України" були перераховані кошти у сумі 5 364 463,52 грн., та 8 497 712,13 грн., як оплата за спожитий природний газ відповідно до договору № 2444/1617 ТЕ 32 від 21.09.2016р.

Крім цього, колегія суддів приймає до уваги, що заборгованість позивача перед 1-м відповідачем за договором № 094203А1К1STO16 в сумі 7275403,49 грн. було стягнуто рішенням господарського суду Харківської області від 19.10.2016 р. у справі № 922/2874/16 із наданням розстрочки виконання рішення суду наступним чином:1000000 грн. - до 31.12.2016р., 6275403,49 грн. -15.04.2017 р. Тобто на момент припинення газопостачання позивачу 18.01.2017 р. строк оплати більшої частини заборгованості за рішенням суду ще не настав.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, враховуючи умови договорів постачання природного газу, укладених між ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", норми наведених вище законодавчих та підзаконних нормативних актів, зокрема Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 року, розпорядження Кабінету міністрів України від 05.10.2016 р. №742-р Про деякі питання опалювального сезону 2016/17, господарський суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що обсяги споживання природного газу позивачем не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу, а тому припинення газопостачання позивачу з наведеної підстави є неправомірним.

Відтак, господарський суд першої інстанції правомірно відхилив як такі, що суперечать чинному законодавству та спірним договорам постачання природного газу доводи 2-го відповідача щодо правомірності припинення газопостачання позивачу з підстав здійснення останнім несанкціонованого відбору природного газу.

Водночас, з огляду на наведені норми та умови договорів , взаємовідносини щодо обсягів поставленого природного газу у грудні 2016 р. та січні 2017 р. повинні бути врегульовані позивачем із постачальником природного газу, а не з газорозподільною організацією.

При цьому, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що будь-які спірні моменти щодо обсягів постачання газу, несвоєчасного оформлення актів приймання-передачі газу, небалансів газу, тощо, є наслідком неналежного виконання сторонами договорів поставок (позивачем та співвідповідачем) своїх зобовязань, а також вимог нормативно-правових актів. У разі виникнення між ними будь-яких суперечок, в т.ч. не надання номінацій, виникнення небалансів газу, такі обсяги повинні бути врегульовані між ПАТ НАК Нафтогаз України та ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків, а не з ПАТ Харківгаз, як газорозподільною організацією.

А отже, виходячи з наведеного, ПАТ Харківгаз, як оператор газорозподільних систем, не може додатково до послуг з розподілу природного газу вимагати від позивача оплату природного газу за грудень 2016 р. та січень 2017 р., що фактично був поставлений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Зважаючи на вищенаведене, господарський суд першої інстанції правомірно відхилив як безпідставні посилання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у справі щодо наявності заборгованості у позивача, як єдину причину для ненадання номінацій для позивача на грудень 2016 р., січень 2017 р..

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що виходячи з умов укладених Договорів (договір розподілу природного газу, договір постачання природного газу) сторони набули статусу: Споживач (позивач), Оператор ГРМ (1-й відповідач); Постачальник природного газу (2-й відповідач -НАК «Нафтогаз України»).

Отже, починаючи з 01.01.2016 р., з 21.09.2016 р., 31.10.2016 р.,(час укладення договорів) правовідносини сторін у сфері газоспоживання регулюються між ними, зокрема, Договорами на постачання природного газу №2444/1617-ТЕ-32 від 21.09.2016 р. та №2577/1617-БО-32 від 31.10.2016 (далі - Договір постачання) та Договором розподілу природного газу №094203А1К1ST016, які укладені згідно з Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 р., Кодексом газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 р., Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 р., Законом України «Про ринок природного газу», який введено в дію 01.10.2015 р.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується 1-м відповідачем, 18.01.2017 року ПАТ «Харківгаз», як Оператор ГРМ повністю припинив газопостачання на котельню позивача у м. Люботин, вул. Слобожанська, 12 у зв'язку із порушенням позивачем розділу 7 глави VI Кодексу ГРМ, а саме, у звязку із несанкціонованим відновленням газоспоживання, несанкціонованим відбором природного газу, несвоєчасною та неповною оплатою послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу, відсутністю підтвердженого обсягу природного газу по обєктам споживача на січень 2017 року. Акт №11 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу міститься в матеріалах справи . (а.с.22 т.1)

Абз. 2 п. 1 ст. 7 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на обєкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу).

У відповідності до п. 9.1 Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), Оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі відсутності підтвердженого обсягу природного газу у Споживача або перевищення його місячного підтвердженого обсягу природного газу.

Порядок припинення газопостачання Оператором газорозподільної системи споживачу передбачено Кодексом газорозподільних систем та Порядком пооб'єктового припинення (обмеження) газоспоживання споживачам, крім населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 р. №1687.

Відповідно до п.1. розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об' єкті споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСЕ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, в т. ч. у випадку відсутності підтвердженого обсягу природного газу по об'єкту споживача та/або його постачальнику.

Процедура припинення (обмеження) газопостачання підприємствам - споживачам природного газу визначена Порядком пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення (затверджена Постановою Кабінету Міністрів України №1687 від 08.12.2006 року) у відповідності до п. 1 якого встановлено, що даний порядок визначає процедуру припинення (обмеження) газопостачання підприємствам споживачам природного газу у разі порушення ними строку розрахунків за спожитий природний газ або за надані послуги з його транспортування, відмови від зменшення обсягу газоспоживання та переходу на роботу з використанням резервних видів палива згідно з графіками, затвердженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, на період різких похолодань (далі - відповідний графік), а також відбору природного газу за відсутності у споживачів планового обсягу поставки природного газу на поточний місяць (далі - ліміт природного газу), який виділяється постачальником згідно з договором на постачання споживачу природного газу.

У відповідності до п. 2 Порядку, газопостачання може бути припинено (обмежено) споживачем або газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам.

Пунктом 3 даного Порядку встановлено - газодобувне, газорозподільне, газотранспортне підприємство з власної ініціативи у разі відсутності у споживача ліміту природного газу при пиняє газопостачання згідно з умовами договору на транспортування газу. В іншому разі припинення (обмеження) газопостачання здійснюється за дорученням постачальника на підставі укладеного з ним договору.

За приписами абз. 2 п. 4 Порядку, припинення газопостачання у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу здійснюється у день і час, визначені газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством на підставі розрахунку обсягу споживання газу та залишку виділеного ліміту.

Згідно п. 6 Порядку, споживач повинен бути повідомлений газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам (далі - уповноважене підприємство), про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано. На підприємствах металургійної та хімічної промисловості такий строк не може бути менший ніж п'ять діб.

З цією метою уповноважене підприємство надсилає споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерговугіллям формою), в якому зазначаються підстави та строк (дата і час) припинення (обмеження) газопостачання, і водночас про це інформує відповідний місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування а також територіальні органи Держжитлокомунінспекції.

Так, газопостачання на котельні позивача по вул.. Слобожанській, 12 у м. Люботин було припинено 1-м відповідачем 18.01.2017 з посиланням на відсутність у споживача підтверджених обсягів природного газу на січень 2017 року, що не заперечується 1-м відповідачем.

В матеріалах справи містяться Повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання Мерефянського ТП ПАТ «Харківгаз» від 29.12.2016 за №996 ПАТ «Харківгаз» №36 від 29.12.2016 на адресу керівника ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території», в якому позивачу було запропоновано в термін до 08-00 год. 01.01.2017 самостійно відключитись від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання теплопостачального підприємства. Також, у Повідомленні зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку. З метою запобігання аваріям, травматизму, пошкодженню обладнання, негативному впливу на навколишнє природне середовище до настання зазначеного в повідомленні строку припинення (обмеження) газопостачання споживача зобовязано вжити необхідних заходів для підготовки газоспоживчого обладнання до такого припинення (обмеження).

Водночас, у наданих повідомленнях від 29.12.2016, в порушення вимог абз.2 п.4, п. 6 вищенаведеного Порядку, не зазначено конкретний день і час припинення (обмеження) газопостачання, з урахуванням того, що про припинення (обмеження) газопостачання споживач повинен бути повідомлений не менш як за три доби до дати, на яку заплановано відключення із зазначенням підстав та строку (дата і час) припинення (обмеження) газопостачання.

При цьому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до Акту №11 про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засувної арматури газопроводу, відключення обєкту споживача - котельні по вул. Слобожанській ,12 у м.Люботин Харківської області від газопостачання фактично було здійснено 18.01.2017 року. (а.с. 20-21, а.с. 22 т. 1).

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання ПАТ Харківгаз вимог кодексу газорозподільних систем, Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, щодо повідомлення позивача про відключення котельні по вул. Слобажанській, 12 у м. Люботин Харківської області від газопостачання саме 18.01.2017 р.

Відповідачем 1 не надано ані до суду першої інстанції ані до апеляційного суду докази належного повідомлення позивача про припинення газопостачання 18.01.2017 на обєкті споживача котельні по вул. Слобожанській ,12 у м.Люботин Харківської області відповідно до вимог, встановлених абз.2 п.4, п. 6 Порядком пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення.

Крім того, колегія судді апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем 1 також не надано доказів повідомлення про припинення газопостачання 18.01.2017 на обєкт позивача відповідного місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, а також територіальні органи Держжитлокомунінспекції.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що за відсутності належного повідомлення про припинення 18.01.2017 газопостачання на обєкті споживача котельні по вул. Слобожанській ,12 у м.Люботин Харківської області таке припинення відповідачем 1 здійснено з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача та до ущемлення інтересів побутових споживачів(населення) щодо отримання послуг з централізованого опалення.

Крім того, за вищенаведених умов Порядку , 1-й відповідач мав право припинити газопостачання на котельні позивача з власної ініціативи лише на підставі договору на транспортування газу. Проте, в даному випадку, договір на транспортування природного газу між позивачем та 1-м відповідачем не укладався. Більш того, постачальник природного газу (НАК «Нафтогаз України») в розумінні абз.2 п. 3 зазначеного Порядку, також не надавав 1-мі відповідачу доручень щодо припинення газопостачання на котельні позивача.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що ПАТ «Харківгаз», як оператор ГРМ не дотримався встановленого Порядку пообєктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, отже безпідставно припинив газопостачання на котельні позивача у м. Люботин по вул.. Слобожанській,12.

Статтею 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Дії ПАТ Харківгаз щодо відключення котельні по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботин Харківської області від газопостачання здійснено всупереч вимогам ст. 13 ЦК України.

Як наслідок, позивач був позбавлений можливості вжити заходів щодо запобігання виникненню негативних наслідків що повязані з відключенням котельні.

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За змістом ст. ст. 21, 49, 50 Конституції України, права і свободи людини є непорушними. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

За змістом ст. 13, 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України та забезпечення соціальної спрямованості економіки є обовязком держави.

В силу ст. 8 Конституції України, наведені вище положення Конституції України як акту найвищої юридичної сили є нормами прямої дії.

Кодекс цивільного захисту України, Закон України Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, Закон України Про охорону навколишнього природного середовища також встановлюють та деталізують гарантії прав громадян на безпечне для життя та здоровя навколишнє природне середовище, екологічну безпеку.

Зокрема, гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров'я та власності визначається як принцип здійснення цивільного захисту населення (ст. 4 Кодексу цивільного захисту населення).

Стаття 4 Закону України Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччю населення передбачає право громадян на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище.

Статтею 3 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища передбачено, що основними принципами охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов'язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності; гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров'я людей; запобіжний характер заходів щодо охорони навколишнього природного середовища.

Стаття 50 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища визначає, що екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров'я людей.

Обєкт споживання газу позивачем, а саме, котельня по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботин Харківської області на якій здійснюється виробництво тепла для надання послуг населенню та бюджетним установам зазначеного міста, є обєктом підвищеної небезпеки. Припинення газопостачання в опалювальний період на цей обєкт може призвести до виникнення надзвичайної ситуації на території де позивачем здійснюється теплопостачання за допомогою зазначеної котельні.

Статтю 1 Кодексу цивільного захисту України, надано наступні визначення:

Надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи субєкті господарювання на ній або водному обєкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоровю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи обєкті, провадження на ній господарської діяльності.

Небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоровю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Обєкт підвищеної небезпеки - обєкт, який згідно із законом вважається таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру.

Техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних обєктах, а також у субєктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про теплопостачання державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; додержання стандартів, правил і норм усіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання.

Постановою Кабінету міністрів України від 13 листопада 2013 року № 886 затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для обєктів у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 2 Методики, метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для обєктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Із змісту Методики (п. 3, 4) вбачається, що технологічний мінімум повинен забезпечувати постачання газу виробникові теплової енергії у обсязі, який є достатнім для створення температури повітря закладів охорони здоровя і дошкільних навчальних закладів +20°C; загальноосвітніх закладів і житлових будинків +18°C; температура гарячої води у споживачів становила не нижче +40°C.

Статтею 6 Закону України Про теплопостачання передбачено, що державна політика у сфері теплопостачання базується зокрема на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів, забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання, підвищення екологічної безпеки систем теплопостачання та ін.

Частиною 2 ст. 10 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища також передбачено, що діяльність, яка перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Правомірно пославшись на наведені обставини та норми, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії ПАТ Харківгаз щодо припинення газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 12 у м. Люботин Харківської області в зимовий період є грубим порушенням вимог вищезазначених положень Закону, що зумовлює припинення функціонування зазначеної котельні та надання за її допомогою послуг теплопостачання населенню та бюджетним установам, та як наслідок, можуть призвести на виникнення надзвичайної ситуації, порушення конституційних прав громадян на безпечне для життя і здоров'я довкілля, до виникнення загрози життю або здоров'ю населення, понесення значних матеріальних збитків в зв'язку з руйнуванням мережі теплопостачання, неможливості проживання та ведення відповідної діяльності населенням на об'єктах і в будівлях, до яких котельня здійснює теплопостачання.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів в Україні передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 6 статті 13 ЦК України передбачено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Статтями 15-16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Таким чином, матеріально-правова вимога позивача щодо зобовязання Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" відновити постачання природного газу відповідає такому встановленому законом способу захисту як відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що місцевим господарським судом належним чином на підставі належним та допустимих доказів досліджено обставини справи в їх сукупності та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення господарського суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи та не суперечить чинному законодавству України, а відтак передбачених законом підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства НАК Нафтогаз, м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2017 по справі № 922/345/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.