ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.08.2017 Справа № 905/1571/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання Сапожніковій Ю.Б.,

у справі за позовом: Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Лиман Донецької області

про: стягнення 3 730, 33 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю №11/09/11 від 01.01.2017р. ;

від відповідача: не зявився;

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/1571/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м.Авдіївка Донецької області до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області про: стягнення 3730,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що залізниця несе відповідальність за часткову втрату вантажу, при його перевезені яка підтверджена комерційним актом №482803/19 від 19.01.2017р.

Відповідач 01.08.2017р. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив.

20.01.2017р. за залізничною накладною №46611406 «ДТЕК Павлоградвугілля» направило на адресу ПрАТ Авдіївський коксохімічний завод вугілля камяне у вагоні №60397361 69300 кг.

По прибуттю вагону на станцію Авдіївка, була проведена перевірка ваги вантажу, у вагоні №60397361 на 100 тонних електронних вагах вантажоотримувача та було виявлено: у вагоні нетто 65700 кг, що менше на 3600 кг, від маси зазначеної у накладній.

За результатами чого було встановлено недостачу та складено комерційний акт №482803/19 від 19.01.2017р., в акті зазначено, що вагон у технічно справному стані, люка і двері щільно зачинені, течії вантажу немає. Навантаження у вагоні рівномірною вище рівня бортів на 10 см. У вагоні зліва по ходу поїзду над 1-3 люками поглиблення 3,0 х 1,5м х 1,0м. Вантаж маркований прокольними борознами по всій довжині вагону.

Комерційний акт підписано належними особами, а саме: інженером, комерційним агентом, прийомоздавальником.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційним актом.

Відповідач не довів, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Позивачем надано суду довідку ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля, відповідно до якої вартість 1 (однієї) тони вугілля камяного за накладною №46611406 дорівнює 1684,88грн. з урахуванням ПДВ.

Суд зазначає, що позивачем невірно розрахований розмір недостачі, а саме, природну втрату маси вантажу розраховано з урахуванням коефіцієнту 2%, в той час, як відповідно до п.27 Правил видачі вантажів до вугілля камяного необхідно застосовувати коефіцієнт в розмірі 1%.

Недостача вантажу у вагоні №60397361 становить 3600 кг, з урахуванням природної втрати маси вантажу з застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі дорівнює: 3000,00 кг (68000 кг х 1%) = 2320 кг.

Вартість недостачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу із застосуванням 1% маси, зазначеної в перевізному документі, у вагоні №60397361 становить 4897,96грн. з урахуванням ПДВ.

Але, як зазначено судом, позивач про виконанні розрахунку недостачі застосував невірний коефіцієнт природної втрати маси вантажу, тому, до стягнення заявлена менша сума недостачі 3730,33грн., що не суперечить нормам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача.

Заперечення відповідача судом відхилено, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 42, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод, м. Авдіївка Донецької області, до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м.Лиман Донецької області, про: стягнення 3730,33 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод (86065, Донецька область, м.Авдіївка, проїзд Індустріальний, б.1; ) 3730,33грн. вартості недостачі вантажу, 1 600,00грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення підписаний 08.08.2017р.

Рішення набирає законної сили 21.08.2017р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна