ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 справа № 905/898/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не зявився не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель- ОПТ», м.Запоріжжя
на рішення uосподарського суду Донецької області
від22.06.2017р.
у справі№ 905/898/17 (суддя В.І. Матюхін)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Параллель- ОПТ», м.Запоріжжя
доДепартаменту агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької обласної державної адміністрації, м.Краматорськ Донецької області
простягнення 24755,22грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ», м.Запоріжжя, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Департаменту агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької обласної державної адміністрації, м.Краматорськ Донецької області про стягнення 24755,22грн., які складаються з 13739,00грн. боргу, 3% річних у розмірі 1247,80грн. та 9768,42грн. інфляційних.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності.

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.06.2017р. у справі №905/898/17 відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ». В рішенні суду першої інстанції зазначено про неналежне виконання відповідачем умов договору купівлі продажу, в частині здійснення повних та своєчасних розрахунків за отримане паливо, проте у задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ» не погодилося з прийнятим рішенням та звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення за наслідками неповного зясування обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу позивач стверджує, що господарським судом дано невірну оцінку листам відповідача та зроблено помилковий висновок про відсутність дій останнього, що свідчать про визнання ним свого боргу та про непереривання перебігу строку позовної давності.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. у справі №905/898/17 було прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено розгляд справи на 01.08.2017р.

У судове засідання 01.08.2017р. представники сторін не зявилися. Разом з тим, на поштову адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому апелянт зазначив, що повністю підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити. Крім того, на електронну адресу суду від Департаменту агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької обласної державної адміністрації надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що копію апеляційної скарги відповідач не отримав та просить направити на його адресу копію апеляційної скарги.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що останній не був позбавлений можливості в порядку ст.22 ГПК України ознайомитися з матеріалами справи, задовольняючи клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

05.03.2014р. між Департаментом агропромислового розвитку Донецької обласної державної адміністрації (нині Департамент агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької обласної державної адміністрації) (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» (далі - продавець) був укладений договір купівлі-продажу нафтопродуктів №03924/14-Б (далі договір).

Відповідно до п.1.1 продавець зобовязується передати паливо у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти паливо й сплатити за нього певну грошову суму в строки й на умовах, встановлених даним договором. З моменту переходу права власності на паливо, паливо залишається на зберіганні в продавця. Відпустка палива зі зберігання покупцеві здійснюється на підставі предявлених талонів на паливо на АЗС продавця.

Талони на паливо - спеціальний талон, придбаний на умовах і за відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на одержання на АЗС фіксованої кількості нафтопродуктів певного найменування й марки, які позначені в ньому (абз.3).

Сторони домовились про те, що момент переходу права власності на паливо (факт його продажу), який наступає при передачі палива, документально підтверджується видатковою накладною, оформленою між покупцем та продавцем, заповненою відповідно до вимог ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні. Продавець видає покупцеві (представникові покупця) талони в момент видачі видаткової накладної, і інформація про видані талони вказується в цій видатковій накладній (п.1.3).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що у момент предявлення талона для відпустки палива на АЗС продавця здійснюється фіксація відпустки палива зі зберігання покупцеві, шляхом обліку й погашення предявленого талона, причому дана фіксація підтверджує виконання продавцем своїх зобовязань за цим договором.

Як вбачається з п.1.9, загальна сума договору становить орієнтовно 13739,00грн. (у тому числі ПДВ 2289,83грн.).

Згідно пункту 2.1 договору ціни на паливо, а також його кількість указуються продавцем у видатковій накладній на паливо, а також у рахунку-фактурі. Покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). У вартість палива входять вартість послуг зберігання (звичайний строк зберігання, а також зберігання понад звичайний строк), а також інших витрат продавця, пов'язаних зі зберіганням і відпусткою палива покупцеві по талонах.

Відповідно до п.2.2 сторони погодили вид розрахунків: безготівковий, відповідно до чинного законодавства.

Форма розрахунків: безготівкове перерахування коштів на рахунок продавця відповідно до законодавства про безготівкові розрахунки в Україні, встановленого вповноваженим органом, у тому числі Національним Банком України, або іншим способом відповідно до чинного законодавства. При здійсненні оплати за паливо покупець зобов'язаний зазначити в платіжному документі номер і дату відповідної видаткової накладної, а також номер договору й дату його підписання, в іншому випадку продавець має право в однобічному порядку без згоди покупця грошові кошти, що надійшли, зараховувати в рахунок погашення утвореної раніше заборгованості покупця(п.2.3).

Як вбачається з п.2.4, несвоєчасна оплата покупцем палива через неодержання зі своєї вини оригіналу видаткової накладної й/або рахунку-фактури є простроченням покупця.

Термін дії даного договору з дати його підписання і по 31 грудня 2014р., а в частині грошових зобов'язань - до повного виконання (п.4.1).

Згідно п.7.1 покупець зобов'язаний самостійно одержувати у продавця видаткові накладні, податкові накладні, акти видачі палива зі зберігання й інші документи.

Договір підписаний з обох сторін, підписи скріплені печатками підприємств.

На виконання умов договору продавцем 05.03.2014р. було поставлено відповідачу товар (1100.00 літрів бензину А-92 PERFEKT (УКТ ЗЕД НОМЕР_1) на загальну суму 13739,00грн. (з ПДВ) відповідно до видаткової накладної №ВТ00162190 від 05.03.2014р., в графі "отримав" якої містяться підпис представника покупця ОСОБА_4, уповноваженого на отримання довіреністю №587195 від 05.03.2014р.

30.05.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-М ЛТД» (далі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Параллель-ОПТ» (далі новий кредитор) був укладений договір №85/01-16 про відступлення права вимоги.

Згідно пункту 1.1 названого договору первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, належне первісному кредиторові у відповідності із договором №03924/14-Б купівлі-продажу нафтопродуктів від 05.03.2014р., який укладений між первісним кредитором та Департаментом агропромислового комплексу та розвитку сільських територій Донецької обласної державної адміністрації.

За цим договором, як вбачається з п.1.2, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошових коштів у розмірі 13739,00грн.

З огляду на укладання договору про відступлення права вимоги та неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором купівлі продажу нафтопродуктів №03924/14-Б в частині здійснення оплати отриманого товару, Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель ОПТ» звернулося до господарського суду за захистом порушеного права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі продажу, який підпадає під правове регулювання норм статті 655-697 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Приписами ч.1 ст.662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, первісним кредитором було поставлено товар відповідачу на суму 13739,00грн., що підтверджується видатковою накладною №ВТ00162190 від 05.03.2014р.

Згідно з ч.1 ст.691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 692 ЦК України зазначено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно норм ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з п.2.1 договору, покупець здійснює оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної на паливо (дата підписання збігається з датою її формування). Оскільки видаткова накладна підписана 05.03.2014р., граничний строк оплати 04.04.2014р.

Згідно норм ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В матеріалах справи докази погашення боргу відповідачем відсутні, з огляду на що, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду, що позовні вимоги позивача про стягнення боргу у розмірі 13739,00грн. є обґрунтованими.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на зазначену статтю, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1247,80грн. та інфляційні в розмірі 9768,42грн.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, здійснений судом першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним. Сума інфляційних за прострочення платежів за період квітень 2014р. - лютий 2017р. (включно) становить 13070,51грн., проте позивачем заявлена менша сума, а саме - 9768,42грн. Сума 3% річних за прострочення платежів за період з 05.04.2014р. по 12.04.2017р. включно становить 1246,67грн., в той час як позивачем заявлена більша сума, а саме - 1247,80грн.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 3% річних в розмірі 1246,67грн. та інфляційних в розмірі 9768,42грн. є обґрунтованою.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України).

Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно з пунктом 2.1 основного договору покупець мав здійснити оплату палива в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної, тобто не пізніше 04.04.2014р.

Як зазначалося раніше, загальна позовна давність встановлена тривалістю у 3 роки. Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 13.04.2017р. (згідно поштового штемпеля, наявного на конверті, в якому надійшла позовна заява), тобто з пропуском строку позовної давності.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач наголошує на перериванні строку позовної давності у звязку з визнанням відповідачем наявності боргу.

Так, скаржник зазначає, що вимогою від 06.06.2016р. за №24 і від 23.08.2016р. за №33 позивач вимагав перерахувати заборгованість за договором купівлі-продажу нафтопродуктів №03924/14-Б від 05.03.2014р. у відповідь відповідач листами від 05.09.2016р. №01-2-1603/05-13 і від 22.09.2016р. №2/05-809-13 з посиланням на проведення антитерористичної операції в м.Донецьку повідомляв про вимушену зміну свого місцезнаходження і ту обставину, що останньому не вдалося вивезти бухгалтерську документацію, у звязку з чим просив надіслати документи, на підставі яких буде сплачено борг, зокрема:

- у листі від 05.09.2016р. №01-2-1603/05-13 зазначено: «просимо надіслати документи (договір 2014 року), на підставі яких буде сплачено борг»;

- у листі від 22.09.2016р. №2/05-809-13 зазначено: «просимо надіслати документи (оригінал договору 2014 року), на підставі яких буде сплачено борг».

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З огляду на зміст листів, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що відповідач погашення боргу ставив в залежність від розгляду наданих документів, а тому, дій з боку відповідача, що свідчать про визнання ним свого боргу не було і, як наслідок, перебіг позовної давності не перервався.

У пункті 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз'яснено, що у випадку, коли позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст.267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом п.5.3 постанови пленуму Вищого господарського суду №10 від 29.05.2013р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів зазначено, що зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

Разом з тим, судова колегія звертає увагу на той факт, що заборгованість за спірним договором виникла у 2014р., про що первісний кредитор безумовно був обізнаний, а новий кредитор про наявність боргу дізнався 30.05.2016р., тобто, майже за рік до подання позовної заяви, у звязку з чим позивач мав достатньо часу для звернення з позовом до суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає про правомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 22.06.2017р. у справі №905/898/17 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель ОПТ», м.Запоріжжя на рішення господарського суду Донецької області від 22.06.2017р. у справі №905/898/17 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 22.06.2017р. у справі №905/898/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1- позивачу; 1- відповідачу; 1- до справи; 1- ДАГС; 1 ГСДО