ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. Справа № 922/1117/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Істоміна О.А. , суддя Медуниця О.Є.

секретар судового засідання Казакова О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Ворожбянова А.М. (довіреність № 08-11/4551/2-16 від 27.12.2016)

відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 282 від 24.04.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Харків (вх.№2013Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 24.05.2017 по справі № 922/1117/17

за позовом Харківської міської ради, м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків

про розірвання договору та зобов'язання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада (позивач) звернулась до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (відповідач) про розірвання договору оренди землі від 31.03.2004, зареєстрованого у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 31.03.2004 р. №6346/04, укладеного між Харківською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 та про зобов'язання суб'єкта підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_3 повернути земельну ділянку, загальною площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.05.2017 року (суддя Суслова В.В.) позов задоволено повністю. Розірвано договір оренди землі від 31.03.2004, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 31.03.2004 №6346/04, укладений між Харківською міською радою та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1). Зобов'язано суб'єкт підприємницької діяльності - фізичну особу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) повернути земельну ділянку, загальною площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради (61003, м. Харків, пл. Конституції, 7, ) з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3200,00 грн.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити. Скаржник також звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.06.2017 клопотання відповідача про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено. Прийнято апеляційну скаргу відповідача до провадження. Розгляд скарги призначено на 08.08.2017 о 10:30 год.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 8288 від 08.08.2017), в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, як необґрунтовану та безпідставну, а рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

08.08.2017 відповідач звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням (вх. № 8303) про необхідність долучення до матеріалів справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України висновку експерта з технічного обстеження будівель та споруд від 27.07.2017 та копії кваліфікаційного сертифіката, договірної ціни, локального кошторису на будівельні роботи, відомості ресурсів, розрахунків вартості будівельних робіт, дефектного акту. Відповідач вважає, що експертний висновок від 27.07.2017 підтверджує знаходження на спірній земельній ділянці об'єкта незавершеного будівництва вартістю 1384258,46 грн., а додані до цього висновку документи вказують на вартість зазначеної забудови. Неможливість подання вказаних документів відповідач обґрунтовує тим, що судом першої інстанції йому було відмовлено в задоволенні клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі. На думку відповідача суд першої інстанції встановивши, що в матеріалах справи містяться достатні докази для розгляду справи по суті, фактично позбавив його можливості отримати вказаний висновок та подати його під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Всі надані сторонами письмові пояснення та докази вивчені колегією суддів та долучені до матеріалів справи.

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами першою та другою статті 101 та пункту 7 частини другої статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні 08.08.2017 уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції у справі, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м.Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 24.05.2017 по справі № 922/1117/17 задоволенню не підлягає, з огляду на нижченаведене.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.03.2004 між позивачем - Харківською міською радою (орендодавець) та відповідачем СПД-ФО ОСОБА_3 (орендар) був укладений договір оренди землі (далі - Договір), зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга №4) від 31.03.2004 № 6346/04.

За умовами пункту 1.1. Договору орендодавець на підставі рішення XVII сесії Харківської міської ради XXIV скликання від 24.12.2003 № 269/03 "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва (реконструкції) та подальшої експлуатації об'єктів" надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 0,0789 га, в тому числі: ріллі_га, багаторічних насаджень_га, сіножатей_га, пасовищ_га, лісів_га, під забудовою_га, інших угідь 0,0789 га, згідно з планом земельної ділянки, що додається.

Згідно з пунктом 1.2. Договору земельна ділянка надається в оренду строком до 31.12.2028 для будівництва автомийки, адміністративних приміщень (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об'єкту. Будівництво виконати до 31.12.2005.

Факт передачі земельної ділянки в оренду відповідачу підтверджено Актом прийому-передачі земельної ділянки від 31.03.2014 (том 1 аркуш справи 20).

Відповідно до пункту 4.4. Договору на вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання стороною обов'язків, передбачених цим договором та законодавством України.

За змістом пункту 4.6. Договору у випадку нездачі об'єкту до експлуатації у встановлені у рішенні строки, а також неотримання дозволів на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню в судовому порядку.

Між сторонами у справі виник спір щодо наявності підстав для розірвання даного Договору.

В обґрунтування підстав позову Харківська міська рада послалась на істотні порушення відповідачем умов Договору, які пов'язані з тим, що відповідач з моменту укладення цього Договору не виконує взяті за ним обов'язки, оскільки не розпочав та не закінчив будівництво на орендованій земельній ділянці у встановлені в Договорі строки, а також не підтримує спірну земельну ділянку у належному стані і земельна ділянка перебуває в занедбаному стані (забур'янена, поросла чагарником та деревами).

Позивач вважає, що зазначені ним істотні порушення умов Договору з боку відповідача, призводять до порушення прав орендодавця - Харківської міської ради, яка представляє інтереси територіальної громади міста Харкова, оскільки остання була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні Договору, а саме: як на поліпшення інфраструктури міста Харкова, так і утримання відповідачем (орендарем) земельної ділянки у належному стані.

Посилаючись на статті 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», статтю 651 Цивільного кодексу України та умови Договору, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області із вимогою про розірвання Договору оренди землі та зобов'язання ФОП ОСОБА_3 повернути спірну орендовану земельну ділянку територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем належним чином доведено істотність порушення відповідачем умов пункту 1.2. Договору, оскільки відповідачем на орендованій земельній ділянці по АДРЕСА_2 будівництво автомийки та адміністративних приміщень не тільки не закінчено у встановлені Договором строки, але на даний час їх не розпочато, у зв'язку з чим Харківська міська рада (орендодавець), як розпорядник земель територіальної громади міста Харкова, позбавлена можливості отримати результат (досягнути мети) щодо реалізації прийнятого ним на сесії рішення про надання спірної земельної ділянки відповідачу для будівництва автомийки та адміністративних приміщень, а також поліпшити інфраструктуру міста.

Крім того, судом першої інстанції на підставі наявних у справі матеріалів зроблено висновок про те, що земельна ділянка відповідачем використовується з порушенням вимог земельного законодавства, оскільки перебуває в занедбаному стані (поросла чагарником та деревами).

Вказане згідно пунктів 4.4., 4.6. Договору та частини другої статті 651 Цивільного кодексу України стало підставою для розірвання судом першої інстанції спірного Договору та відповідно для задоволення заявленого позову в цій частині.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку, загальною площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан, суд першої інстанції дійшов висновку про їх задоволення, оскільки спірна земельна ділянка підлягає поверненню орендодавцеві згідно положень частини першої статті 34 Закону України "Про оренду землі" та статті 785 Цивільного кодексу України, якими передбачено обов'язок орендаря у разі розірвання договору оренди землі повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

З даними висновками місцевого господарського суду повністю погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки рішення у даній справі з даного господарського спору прийняте у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, достеменно з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у даній справі, з огляду на нижченаведене.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями статей 15, 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено, що умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду, є істотними умовами договору оренди, дотримання яких вправі вимагати орендодавець, а орендар зобов'язаний виконувати. Відповідно до зазначених норм та умов Договору право на забудову наданої в оренду земельної ділянки виникає в орендаря виключно за наявності, крім іншого, письмової згоди орендодавця.

За змістом положень статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.

Отже, вимоги земельного законодавства передбачають розірвання договору оренди земельної ділянки у разі порушення орендарем умов використання землі.

За правилами статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України «Про оренду землі».

Пунктом 2.22. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" роз'яснено, що якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України «Про основи містобудування» та «Про регулювання містобудівної діяльності» (набрав чинності з 12.03.2011) і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання. При цьому судами також повинні досліджуватися якісні характеристики об'єкта будівництва, обсяг будівництва, а також реальні строки здачі в експлуатацію об'єкта, що має визначатися проектом будівництва, який відповідно повинен бути предметом вивчення судом.

На момент укладення спірного Договору сторони визначили, зокрема, умови передачі земельної ділянки в оренду, умови її використання та утримання.

Так, у пункті 1.2. Договору сторони погодили, що земельна ділянка надається в оренду строком до 31.12.2028 для будівництва автомийки, адміністративних приміщень (але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації) та для подальшої експлуатації об'єкту, а також чітко визначили кінцевий термін будівництва автомийки та адміністративних приміщень - до 31.12.2005.

Докази звернення відповідача у встановленому порядку до Харківської міської ради із заявою щодо продовження терміну будівництва автомийки та адміністративних приміщень на спірній земельній ділянці у справі не містяться.

Рішення сесії Харківської міської ради щодо продовження строків будівництва вказаних об'єктів не приймалися. Відповідні зміни щодо продовження строків обумовленого Договором будівництва сторонами до Договору не вносились.

Проте, як свідчать матеріали справи, обґрунтовано встановлено судом першої інстанції та підтверджується в ході апеляційного розгляду справи, після укладення зазначеного Договору відповідач фактично до використання земельної ділянки не приступив, земельна ділянка вільна від забудови, будівельні роботи не ведуться, хоча додержання зазначених обов'язків прямо передбачено умовами Договору оренди земельної ділянки та вимогами статті 24 Закону України "Про оренду землі".

Жодних заходів, спрямованих на виконання умов Договору оренди в частині здійснення забудови земельної ділянки, відповідачем не вжито, що підтверджується наступним.

Згідно наявного у справі Акту обстеження земельної ділянки від 29.03.2017, який складено головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Марковим А.Ю. за результатами обстеження спірної земельної ділянки, зафіксовано той факт, що земельна ділянка площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 огороджена, умови встановлені рішенням Харківської міської ради від 24.12.2003 № 269/03 щодо будівництва ФОП ОСОБА_3 автомийки, адміністративних приміщень строком до 31.12.2005 не виконані, земельна ділянка вказаною фізичною особою-підприємцем використовується з порушенням вимог земельного законодавства, чим порушено істотні умови договору оренди землі від 31.03.2004 № 6346/04 (том 1 аркуші справи 21-24).

23.05.2017 головним спеціалістом відділу обстеження земельних ділянок Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Послідним М.О. було здійснено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено Акт обстеження земельної ділянки №511/17 від 23.05.2017, яким зафіксовано, що земельна ділянка площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 частково огороджена та перебуває в занедбаному стані (поросла чагарником та деревами), будівництво автомийки, адміністративних приміщень не ведеться, земельна ділянка вільна від будівель, на частині земельної ділянки знаходяться бетонні блоки (том 1 аркуші справи 80-81).

Під час проведення зазначених обстежень позивачем проводилась фотозйомка (том 1 аркуші справи 23-24, 81).

Вказані акти відповідачем не оскаржені та у встановленому порядку не скасовані.

В матеріалах справи також міститься лист управління містобудування та архітектури Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради від 04.04.2017 №396/0/22-17, в якому зазначено, що проекти рішень виконавчого комітету Харківської міської ради про присвоєння, зміну та впорядкування поштової адреси земельної ділянки по АДРЕСА_2 не готувалися, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за вказаною адресою не надавалася, будь-які рішення постійно діючої комісії з питань самочинного будівництва стосовно земельної ділянки за вказаною адресою не приймалися, юридичні або фізичні особи з питання розміщення на вказаній земельній ділянці будь-яких будинків, будівель або споруд у період з 2012 р. по теперішній час безпосередньо до Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану та його структурних підрозділів з відповідними заявами не зверталися (том 1 аркуш справи 61).

Зі змісту наданого позивачем листа Департаменту земельних відносин Харківської міської ради від 24.04.2017 №2540/0/225-17 також вбачається, що Департаментом не готувалося будь-яких проектів рішень про надання у користування або продаж земельної ділянки по АДРЕСА_2 (том 1 аркуш справи 60).

Відповідно до наявної у справі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №87734444 від 23.05.2017 будь-які права на будь-які об'єкти нерухомого майна (будівлі, будинки або споруди) по АДРЕСА_2 не зареєстровані (том 1 аркуш справи 75).

В силу приписів статей 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обов'язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідач не надав як суду першої, так і суду апеляційної інстанції будь-якої інформації щодо наявності у нього чинних дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва автомийки та адміністративних приміщень по АДРЕСА_2 та вводу їх в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною першою статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про купівлю та завезення ним на територію спірної земельної ділянки будівельних матеріалів (залізобетонних блоків), а також розробку ескізного та робочого проекту будівництва, не можуть свідчити про початок обумовлених Договором будівельних робіт, оскільки не підтверджують вжиття заходів саме на виконання будівництва або будь-яких елементів нежитлових будівель, передбачених умовами Договору.

В процесі розгляду апеляційної скарги відповідачем в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України надано суду висновок експерта з технічного обстеження будівель та споруд від 27.07.2017 - інженера з інвентаризації нерухомого майна - ОСОБА_6 (сертифікат експерта НОМЕР_3 від 12.12.2013; сертифікат інженера НОМЕР_4), з якого вбачається, що відповідач поставив перед експертом наступні питання:

1) Чи існує на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 об'єкт будівництва і якщо існує, то який його склад?

2) Яка вартість спорудження об'єкта будівництва, розташованого на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 з урахуванням його складу?

У пунктах 1 та 2 даного висновку експерт надав таку відповідь:

- на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 фактично існує (споруджений) об'єкт незавершеного будівництва у складі: Фундаменту з паль залізобетонних у кількості 132 шт., улаштованого в котловані розміром 17 м х 30 м х 1,5 м (обсяг котловану - 765 куб.м.); залізобетонної підпірної стіни довжиною 15 м заввишки 1,2 м (від відмітки 0.00) і завширшки 0,6 м.

- вартість будівництва об'єкта незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_2) площею 0,0789 га по АДРЕСА_2, складає 1 384 258 (один мільйон триста вісімдесят чотири тисячі двісті п'ятдесят вісім) гривень 46 копійок.

Даний висновок 27.07.2017 затверджено директором ТОВ «БК «Укртехносфера».

Колегія суддів апеляційної інстанції визначає, що висновок цього фахівця не є висновком експерта в розумінні статті 42 Господарського процесуального кодексу України, в зв'язку з чим він підлягає правовій оцінці, як письмовий доказ, відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідженням даного експертного висновку колегією суддів встановлено, що технічне обстеження стану та параметрів об'єкта вивчення проводилось експертом методом візуального огляду та обміру на підставі проектно-кошторисної документації, яка складена та перевірена самим же експертом в односторонньому порядку (додаток до висновку). Зазначена проектно-кошторисна документації не затверджена у встановленому порядку, а з її змісту не вбачається виконання відповідачем забудови саме спірної земельної ділянки відповідно до умов Договору у тих обсягах, про які йдеться мова у висновку. Крім того, цей експертний висновок не містить посилань на будь-які проекти будівництва, а також отримані відповідачем необхідні висновки та дозволи, на підставі яких здійснено забудову, її відповідність будівельним нормам. Разом з цим, у висновку експерта від 27.07.2017 не зазначено, що експерт попереджений про передбачену законом відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Таким чином, наданий відповідачем висновок експерта з технічного обстеження будівель та споруд від 27.07.2017 та додана до нього проектно-кошторисна документація не є належними та допустимими доказами у справі в розумінні статей 33-34 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження знаходження на спірній земельній ділянці належного відповідачеві об'єкта незавершеного будівництва заявленою вартістю та виконання останнім своїх договірних зобов'язань в частині здійснення забудови орендованої земельної ділянки.

Згідно пункту 3.1.1. Договору орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, згідно з цим Договором; своєчасно вносити орендну плату; додержуватись екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар має право господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Однак невиконання відповідачем зобов'язання щодо обумовленого Договором будівництва на спірній земельній ділянці, яку йому було надано в оренду саме за умови здійснення забудови, призвело до її забур'янення і залісення, що свідчить про порушення орендарем договірних умов та законодавчих приписів щодо обов'язку її утримання в належному стані.

Пунктом 4.4. Договору передбачена можливість дострокового його розірвання на вимогу однієї зі сторін за рішенням суду у разі невиконання стороною обов'язків, передбачених цим договором та законодавством України, у разі знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке суттєво перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом та іншими законами України.

З огляду на встановлені під час розгляду даної справи обставини, а саме невиконання відповідачем умов договору в частині будівництва, з урахуванням необхідності розробки, погодження проекту, отримання необхідних висновків та дозволів, проведення самих будівельних робіт, що призвело до порушення істотної умови договору оренди землі щодо використання земельної ділянки для будівництва; недодержання відповідачем вимог щодо благоустрою та утримання земельної ділянки в належному стані, чим порушуються права Харківської міської ради щодо ефективного розпорядження земельними ділянками комунальної власності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджуючись із висновками місцевого господарського суду також вважає позовні вимоги про розірвання спірного Договору оренди землі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач не спростував обставини, зазначені у позові та встановлені судами першої і апеляційної інстанції під час всього розгляду даної справи, належними та допустимими доказами.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що підставою розірвання договору оренди землі є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було завершено.

Однак в даному спірному випадку позивачем ставиться питання про розірвання договору, зокрема, з підстав порушення відповідачем умов використання земельної ділянки - здійснення будівництва, як істотної умови Договору оренді землі.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що порушення умов використання земельної ділянки із збереженням режиму цільового призначення охоплює не лише випадки її використання з іншою, не передбаченою умовами договору оренди метою, але і випадки невикористання земельної ділянки взагалі (за будь-яким призначенням), що власне і має місце в даній справі.

Питання щодо внесення відповідачем орендної плати за Договором не стосуються предмету спору у даній справі, а тому доводи скаржника з цього приводу колегією суддів не беруться до уваги.

Стосовно вимог позивача про повернення спірної земельної ділянки орендодавцеві, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з приписами частини першої статті 34 Закону України Про оренду землі у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 6.1. Договору земельна ділянка повертається орендодавцю на протязі одного місяця по акту прийому-передачі після припинення дії цього договору.

З огляду на викладене та враховуючи наявність правових підстав для розірвання укладеного між сторонами у справі Договору оренди землі, вимоги позивача про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку, загальною площею 0,0789 га по АДРЕСА_2 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням її у придатний для подальшого використання стан обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Підсумовуючи вищезазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у даній справі є законним та обґрунтованим, прийнятим при всебічному з'ясуванні всіх суттєвих обставин справи та оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду і правильного вирішення спору по суті.

Натомість відповідач, ані під час вирішення спору у Господарському суді Харківської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги в апеляційному господарському суді, не надав належного матеріального доказу обґрунтованості та правомірності своїх заперечень проти позовних вимог. Наведені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права нічим не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами. За таких обставин, вимоги відповідача, що зазначені апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування цілком законного та обґрунтованого рішення Господарського суду Харківської області від 24.05.2017 у справі № 922/1117/17.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24.05.2017 по справі № 922/1117/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Медуниця О.Є.