РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

09 серпня 2017 року Справа № 924/330/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" на рішення господарського суду Хмельницької області у справі № 924/330/15 від 28.11.16р.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРІНТУР-ЕКС"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001"

про стягнення 2 756 635,07 грн.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 16.01.2017р.);

відповідача: ОСОБА_2 ( довіреність № 25/1 від. 26.09.2016р.);

ОСОБА_3М.( довіреність № 33/2 від 31.08.2016р.)

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016р. у справі №924/330/15 позов товариства з обмеженою відповідальністю „ГРІНТУР-ЕКС до товариства з обмеженою відповідальністю „Україна 2001 про стягнення 574400,09 грн. - пені, 1190551,00 грн. - штрафу, 991683,98 грн. збитків задоволено частково; стягнуто з ТОВ „Україна 2001 на користь ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС 287200,05 грн. - пені, 595275,50 грн. - штрафу, 35299,02 грн. - витрат по оплаті судового збору, 26740,15 грн. - витрат на оплату проведення експертизи; у позові в частині стягнення 991683,98 грн. - збитків, 287200,04 грн. - пені та 595275,50 грн. - штрафу відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач правомірно та в межах можливих нарахувань заявив до стягнення 574400,09 грн. пені, нарахованої за період з 11.11.2014р. по 05.03.2015р. на суму непоставленого товару та 1190551,00 грн. штрафу в розмірі 20% від вартості недопоставленого товару. При цьому, з урахуванням приписів ч.3 ст.551 ЦК України, ст.233, п.3 ч.1 ст.83 ГК України зменшив розмір пені та штрафу на 50%, тобто, до 287200,05 грн. пені та 595275,50 грн. штрафу та задовольнив позовні вимоги в цій частині; у решті заявлених до стягнення пені та штрафу відмовив. Щодо заявлених позивачем збитків дійшов висновку: витрати, які включені позивачем до складу збитків, не відповідають вимогам ст.22 Цивільного кодексу України та ст.225 Господарського кодексу України, позивачем не доведено обовязкових умов для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків, не доведено, що бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки, а не дій самого позивача, а тому вимога про стягнення збитків є недоведеною, безпідставною, необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Отже, з огляду на викладене вище суд задоволив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 287200,05 грн. пені та 595275,50 грн. штрафу; відмовив у позові в частині стягнення 991683,98 грн. - збитків, 287200,04 грн. - пені та 595275,50 грн. - штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач ТОВ „Україна 2001 звернувся до Рівненського апеляційного господарського суд з апеляційною скаргою (т.5, арк.справи 124-128).

В скарзі апелянт зазначає, що при прийнятті рішення судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, не надано належної оцінки ряду обставин, які встановлені експертизою та містяться в поясненнях відповідача, що мають істотне значення для вирішення справи. Судом не прийнято до уваги заперечення відповідача з приводу електронної переписки між сторонами: позивачем не надано жодних доказів, що надана ним переписка з невідомої електронної пошти з невідомими особами належить саме відповідачу, у звязку з цим висновки суду в даній частині рішення є упередженими та будуються включно на припущеннях. В рішенні суду також зазначається, що позиція відповідача про виконання договору поставки спростовується також листом ТОВ „Україна 2001 №1832 від 13.11.2014р. про часткове виконання зобовязань. Даний висновок не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки по спірному договору (п.3.1) продавець зобовязувався поставити 850 тон сої, а було поставлено 830,5 тон сої, тобто на 19,5 тон сої менше, про що й було повідомлено у вищезазначеному листі. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні бере до уваги лише примірник договору позивача та ігнорує той факт, що відповідачем погоджувалася зовсім інша редакція договору з іншою істотною умовою, яка й бралася до виконання відповідачем; іншої редакції договору у відповідача не було, у звязку із цим будь-які звинувачення щодо невиконання умов договору є необґрунтованими.

Скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016р. у справі №924/330/15 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.12.2016р. у справі №924/330/15 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на "08" лютого 2017р. об 14:30 год. (ухвала про виправлення описки від 19.01.2017р.).

06.02.2017р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС надійшов відзив на апеляційну скаргу (т.5, арк.справи 149-160), в якому позивач звертає увагу на те, що відповідач не скористався правом оскарження в апеляційному порядку ухвали про відмову у призначенні експертиз за його клопотаннями, так само як і не включав заперечення на такі ухвали до апеляційної скарги.

Позивач вважає, що матеріалами справи та належними доказами було встановлено, що дійсним зобов'язанням сторін відповідає примірник договору, наданий позивачем. Відтиск печатки відповідача на такому договорі зроблений печаткою ТОВ «Україна 2001», усі аркуші цього договору роздруковані на одному принтері, ознак підміни не містять та належать до однієї групи паперу, що встановлено висновком експерта. Крім того, на виконання умов такого договору відповідач здійснив дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Враховуючи викладене, посилання відповідача на те, що судом не була у повній мірі досліджена природа наданого ним примірника договору (який і надрукований на різних принтерах і на різних типах паперу, і у якому була здійснена підміна аркушів та не виключається їх монтаж та ін.) на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції жодним чином не впливає.

З файлів, які були предметом переписки, однозначно вбачається, що велась вона від імені ТОВ «Україна 2001» уповноваженим представником, оскільки таким способом сторони погоджували істотні умови, засвідчували договір підписами та печатками, а в подальшому обмінялись примірниками оригіналу цього договору на паперовому носії. При цьому, позиція відповідача про начебто належність останньому іншої електронної адреси, а не тої, з якої велась переписка представником ТОВ «Україна 2001», не підтверджена жодними належними та допустимими доказами в розумінні процесуального законодавства. Позивач вважає, що судом першої інстанції було вірно зазначено, що посилання відповідача на іншу електронну адресу до уваги не приймається з огляду на те, що за юридичною особою може бути закріплено не одну електрону адресу.

Станом на момент підписання спірного договору поставки, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ТОВ «Україна 2001» були внесені зокрема наступні відомості: прізвище, імя, по батькові, дата обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи: ОСОБА_4, 27.02.2012 р. - керівник, ОСОБА_5 - підписант, ОСОБА_4, 27.02.2012 підписант. При цьому, спірний договір поставки було підписано саме ОСОБА_5, якого і зазначено підписантом. На підтвердження повноважень на підписання спірного договору відповідачем надавалась також і копія виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у якій зазначено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 мають право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, без будь-яких обмежень. Таким чином, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які за законом вважаються достовірними та можуть використовуватись в спорах з третіми особами, жодних обмежень для керівника та підписанта при підписанні договорів на момент укладання спірного договору поставки не існувало.

Крім того, у спірному договорі поставки зазначено, що підписантом по ньому від імені ТОВ «Україна 2001» виступає ОСОБА_5, який діє на підставі Статуту. Висновки експерта з одного боку підтвердили підміну у наданому відповідачем примірнику Договору поставки перших чотирьох аркушів, на першому з яких зокрема і містяться істотні умови щодо кількості товару, що мав бути поставлений, та його загальної вартості, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а з іншого боку - відсутність ознак монтажу (підробки) та підміни аркушів у наданому Позивачем примірнику Договору поставки. Отже, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що умовам зобовязань, які виникли насправді між сторонами по справі, відповідає зміст договору поставки, наданий позивачем по справі, суд першої інстанції цілком законно та правомірно вирішив спір, виходячи з положень останнього, та не брав до уваги наданий відповідачем примірник договору, підміна аркушів в якому була встановлена висновками експерта.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих та законних висновків про порушення відповідачем взятих на себе зобовязань та про наявність підстав для застосування до нього відповідальності у вигляді стягнення пені та штрафу.

При цьому, позивач вважає, що зменшення санкцій є правом, а не обовязком суду. Суд не враховував, що невиконання відповідачем своїх зобовязань не повязано з обєктивними причинами. Відповідач свідомо ухилявся від виконання зобовязань та взагалі заперечував їх існування, позивач був змушений докладати додаткових зусиль з метою усунення порушень своїх прав, які виявились як у пошуку нового постачальника товару, так і у додаткових витратах у звязку з підвищенням вартості такого товару на цей час тощо. Вважає, що суд першої інстанції, помилково та безпідставно відмовивши у стягненні реальних збитків, як наслідок, також помилково зменшив передбачені зобовязанням сторін штрафні санкції.

Позивач у відзиві просить суд: переглянути рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016 року, у справі №924/330/15 у повному обсязі, за результатом чого винести постанову, якою скасувати рішення суду першої інстанції у частині відмови позивачу у задоволенні стягнення 991683,98 грн. - збитків, 287200,04 грн. - пені та 595275,50 грн. - штрафу; прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

У зв'язку із відсутністю головуючого судді Саврія В.А. судове засідання у справі №924/330/15 "08" лютого 2017р. об 14:30год. не відбулось.

Сторони у справі були повідомленні про неможливість проведення даного судового засідання у телефонному режимі, а також відповідна інформація щодо слухання даної справи, 08.02.2017р. була розміщена на сторінці Рівненського апеляційного господарського суду у розділі "Новини та події суду" офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Ухвалою від 02.03.2017р. задоволено клопотання відповідача: призначено у справі №924/330/15 судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (29013, м.Хмельницький, вул. Володимирська, 109).

На дослідження експерту поставлено таке питання: "Чи виконано підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 року (т.1 а.с.195-199 та т.1 а.с.201-205) виконавчим директором ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_5, чи дані підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014 року виконано різними особами?". Також, зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» оплатити попередню вартість проведення судових експертиз у відповідності до рахунку, наданого експертною установою. Апеляційне провадження зупинено до одержання апеляційним господарським судом експертного висновку.

Матеріали справи №924/330/15 направлено до Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (29013, м.Хмельницький, вул. Володимирська, 109) для проведення судової експертизи.

Ухвалою від 28.03.2017р. суд: поновив провадження у справі №924/330/15; призначив судове засідання на "06" квітня 2017 р. об 11:00 год.; зобовязав товариство з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» подати суду оригінали документів, витребуваних експертом; зобовязав відповідача забезпечити явку в судове засідання виконавчого директора ТОВ "Україна 2001" - ОСОБА_5 (з документами, що посвідчують особу).

Ухвалою від 06.04.2017р., на клопотання судового експерта надано для проведення експертизи: документи із зразками підпису ОСОБА_5, експериментальні зразки підпису ОСОБА_5, відібрані в судовому засіданні 06.04.2017р. на 10 аркушах паперу, копію платіжного доручення №48998 від 03.04.2017р. про сплату ТОВ "Україна 2001" коштів в сумі 1980,00 грн. згідно рахунку експерта. Провадження у справі №924/330/15 зупинено до отримання висновку експертизи. Матеріали справи надіслано Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (29013, м.Хмельницький, вул.Володимирська, 109).

03.07.2017р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від завідувача Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли: висновок, матеріали справи №924/330/15 у 5 томах; акти здачі-приймання висновку на 2 арк.

Ухвалою від 03.07.2017р. поновлено провадження у справі №924/330/15, справу призначено до розгляду на 26.07.2017р. об 15:00 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 в залі судових засідань № 4.

26.07.2017р. від ТОВ «Україна 2001» надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№21980/17).

Відповідач у поясненнях зазначає, що висновки експертизи №8785/8786/15-33/22819-22824/15-33 від 15.12.2015р. підтверджують факт виготовлення двох примірників спірного договору у різні часові періоди, що додатково підтверджує факт не підписання виконавчим директором ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_5 договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. об.№1

Висновки експертизи №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016р. спростовують твердження позивача щодо можливої заміни першої сторінки спірного договору, котрий наданий відповідачем, адже у випадку заміни обидва примірники спірного договору повинні були б містити саме дві групи паперу, а не три.

Звертає увагу, що 24.11.2016р. ТОВ «Україна 2001» звернулося до суду першої інстанції з клопотанням про призначення додаткової судово-технічної експертизи, на розгляд якої просила поставити наступні питання: 1) На яких типах лазерних принтерів виготовлені пяті сторінки спірного договору? 2) Чи на одному типі лазерного принтера проведено друк пятих сторінок обох примірників спірного договору? 3) Чи на одному лазерному принтері проведено друк п'ятих сторінок обох примірників спірного договору, чи на різних? Однак, в порушення ст.41 ГПК України, суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання ТОВ «Україна 2001», що не дозволило всебічно та обєктивно дослідити усі обставини даної справи та мало наслідком прийняття оскаржуваного рішення.

Зазначає, що судом не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо переписки та надані на спростування цього докази щодо належності ТОВ «Україна 2001» зовсім іншої електронної адреси. Натомість позивачем не надано жодних доказів про те, що надана ним переписка з невідомої електронної пошти з невідомими особами належить саме ТОВ «Україна 2001».

Відповідачем було надано копію статуту ТОВ «Україна 2001» (в редакції, діючій в період укладення договору) з грошовими обмеженнями виконавчому директору щодо укладення договорів та копію наказу генерального директора ТОВ «Україна 2001» на укладення договору поставки, з істотною умовою саме 850тон, що також не взято до уваги судом при прийнятті оскаржуваного рішення.

Звертає увагу, що згідно висновку експерта №1467/1468/17-26 від 29.06.2017р. було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі «ПРОДАВЕЦЬ» біля прізвища «ОСОБА_5П.» в договорі №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.195-199) ймовірно виконано не ОСОБА_5, а іншою особою.

У звязку із не підписанням виконавчим директором ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_5 договору №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.195-199), в ТОВ «Україна 2001» відсутні зобовязання саме по договору №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.195-199) у редакції позивача, оскільки виконавчий директор ОСОБА_5 підписував саме примірник договору №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.201-205).

Також звертає увагу, що наявність відтиску печатки на договорі №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.195-199) не є доказом його укладення, оскільки на даний час та на час укладення спірних договорів не було та немає належного контролю в процесі виготовлення мокрих печаток, у звязку із чим печатку ТОВ «Україна 2001», як і багатьох інший субєктів господарювання, неодноразово підробляли.

На підставі викладеного відповідач просить суд скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016р. у справі №924/330/15 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 26.07.2017р. оголошено перерву до 09 серпня 2017 року на 14:30 год., про що сторони повідомленні.

07.08.2017р. на електронну адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення у справі (вх.№23232/17 від 07.08.2017р.).

У поясненнях позивач зазначає, що з Висновку експерта №1467/1468/17-26 від 29 червня 2017 року вбачається, що достатньої кількості ознак, за наявності яких можна було б надати категоричну відповідь про належність на примірнику договору поставки №С0910/4 від 09,10.2014р. (т.1, а.с.195-199, примірник позивача) підпису від імені ОСОБА_5 останньому чи іншій особі, експертом виявлено не було. У зв'язку з ним експертом було зроблено висновок лише про ймовірність того, що підпис від імені ОСОБА_5 на примірнику договору поставки, наданому позивачем, виконаний іншою особою. Однак, такий висновок не виключає також і ймовірність того, що цей підпис був виконаний саме ОСОБА_5, такий висновок с лише певним припущенням, тоді як доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивач звертає увагу, що під час проведення дослідження з примірника договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р., наданого відповідачем, було вирізано підпис ОСОБА_5, про що зазначено безпосередньо у Висновку експерта за результатами проведення судової технічної експертизи документів від 04 жовтня 2016 року №8787/15-34/14701:14709/16-34. Відповідачу було відомо про зазначену обставину, проте він клопотав перед судом апеляційної інстанції про призначення судової почеркознавчої експертизи, у якій просив надати оцінку в тому числі підпису ОСОБА_5, який вже раніше було вирізано. Тобто, відповідач усвідомлював про неможливість проведення такого дослідження щодо примірника договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р., наданого відповідачем. Натомість, до моменту вирізання з вказаного примірника підпису ОСОБА_5 органолептично не вбачалось жодних відмінностей цього підпису від підпису ОСОБА_5 на примірнику договору поставки, наданому позивачем. Отже, доказів, що цей підпис на різних примірниках договору поставки було виконано різними особами, не існує взагалі.

Позивач стверджує, що висновки експерта з одного боку підтвердили підміну у наданому відповідачем примірнику Договору поставки перших чотирьох аркушів, на першому з яких зокрема і містяться істотні умови щодо кількості товару, що мав бути поставлений, та його загальної вартості, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а з іншого боку підтвердили відсутність ознак монтажу (підробки) та підміни аркушів у наданому позивачем примірнику Договору поставки, на якому, в тому числі, містяться відтиски печаток, які належать ТОВ «Україна 2001» та ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» відповідно.

Отже, дійшовши обґрунтованого висновку про те, що умовам зобов'язань, які виникли насправді між сторонами по справі, відповідає зміст договору поставки, наданий позивачем по справі, суд першої інстанції цілком законно та правомірно вирішив спір, виходячи з положень останнього, та не брав до уваги наданий відповідачем примірник договору, підміна аркушів в якому категорично була встановлена висновками експерта.

У зв'язку з наведеним позивач вважає, що рішення місцевого господарського суду має бути змінено в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме в цій частині апеляційний суд має прийняти постанову про задоволення позову, а в решті - залишено без змін.

07.08.2017р. на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання у справі (вх.№23231/17 від 07.08.2017р.) про виклик у судове засідання судового експерта Хмельницького відділення КНДІСІ ОСОБА_6 для надання пояснень спеціаліста щодо можливості проведення експертного дослідження та надання висновків з питань «Чи виконано підпис на договорі поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.201-205) виконавчим директором ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_5?» та «Чи виконано підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.195-199 та т.1 а.с.201-205) різними особами?» з використанням в якості обєкту дослідження електрофотографічної копії підпису ОСОБА_5, фрагмент якого після проведення вирізки знаходиться у наглядовому експертному провадженні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз?

Колегія суддів не вбачає необхідності для виклику у судове засідання судового експерта Хмельницького відділення КНДІСІ ОСОБА_6 для надання пояснень, оскільки пояснення експерта вже викладені у висновку №1467/1468/17-26 від 29.06.2017р., а всі матеріали, необхідні для проведення експертного дослідження, ухвалою суду від 06.04.2017р. вже були надіслані експерту відповідно до його клопотання (т.5, а.с.192). Тому, колегія суддів відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання позивача.

У судовому засіданні 09.08.2017р. представники відповідача надали пояснення у справі та просили скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016р. в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "ГРІНТУР-ЕКС" в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача стверджував, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, суд зясував обставини, що мають значення для справи, у повному обсязі, встановив такі обставини на підставі належних та допустимих доказів, та зробив на їх підставі відповідні висновки про часткове задоволення позовних вимог з дотриманням норм матеріального та процесуального права, чого доводи апеляційної скарги не спростовують. Не спростовує цього також висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 29.06.2017р. №1467/1468/17-26, призначеної апеляційним судом. Представник зазначає, що в частині відмови у задоволенні позовних вимог обставини, що мають значення для справи, були зясовані судом не повно, у звязку з чим висновки, викладені у рішенні місцевого суду, обставинами справи не співпадають. У звязку з наведеним вважає, що рішення місцевого господарського суду має бути змінено в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме в цій частині апеляційний суд має прийняти постанову про задоволення позову, а врешті рішення залишити без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

09.10.2014р. між товариством з обмеженою відповідальністю „ГРІНТУР-ЕКС (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю „Україна 2001 (постачальник або продавець) укладено договір поставки №С-0910/4, згідно п.1.1 якого продавець зобовязується продати та поставити, а покупець зобовязується оплатити і прийняти сою та/або сою нестандартну врожаю 2014 року насипом, у відповідності до умов цього договору.

При цьому, у матеріалах справи містяться два примірника договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. з різними редакціями пунктів 3.1 та 4.2, якими регулюються питання кількості та загальної вартості товару, що ТОВ „Україна 2001 зобовязалося поставити „ГРІНТУР-ЕКС.

У договорі, наданому позивачем (том 1, а.с.195-199), пункт 3.1 викладено у наступній редакції: продавець зобовязався поставити 2000,00 метричних тон (дві тисячі) метричних тон товару з опціоном +/-5% за вибором продавця. Натомість, у договорі, наданому відповідачем (том 1, арк.справи 201-205), пункт 3.1 викладено у такій редакції: продавець зобовязується поставити 850,00 метричних тон (вісімсот пятдесят) метричних тон товару з опціоном +/-5% за вибором продавця.

Ціну товару обумовлено в розділі 4 договору поставки. Пункт 4.1 договору поставки, як у примірнику, наданому позивачем, так і у примірнику, наданому відповідачем, викладено однаково: ціна товару без податку на додану вартість (ПДВ) за цим договором складає 4241,67 грн. (чотири тисячі двісті сорок одна гривня 67 копійок) за одну метричну тонну. Ціна товару з ПДВ за цим договором складає 5090,00 грн. (пять тисяч девяносто гривень 00 копійок) за одну метричну тонну.

Однак, пункт 4.2 договору містить різні редакції: у договорі, наданому позивачем (том 1, арк.справи 195-199), пункт 4.2 має наступний зміст: загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 8483340,00 (вісім мільйонів чотириста вісімдесят три тисячі триста сорок грн. 00 коп.), загальна вартість товару з ПДВ складає 10 180 008 (десять мільйонів сто вісімдесят тисяч вісім грн. 00 копійок) +/- 5%, згідно п.3.1.

У договорі, наданому відповідачем (том 1, а.с.201-205), пункт 4.2 викладено у наступній редакції: загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 3605419,50 (три мільйони шістсот пять тисяч чотириста девятнадцять грн. 50 коп.), загальна вартість товару з ПДВ складає 4326500,00 (чотири мільйони триста двадцять шість тисяч пятсот грн. 00 копійок) +/- 5%, згідно п.3.1.

Інші умови примірників договору, як позивача, так і відповідача, є ідентичними.

Так, строк поставки товару, згідно п.5.2 договору, з 10.10.2014р. по 10.11.2014р., обидві дати включно.

Пунктом 7.3.1 договору сторони погодили, що за не поставку (недопоставку) товару в строки, вказані в п. 5.2 цього договору, продавець зобовязується сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості товару, поставку якого було прострочено. За прострочення поставки більш ніж на 10 календарних днів продавець, крім пені (додатково) зобовязується також сплачувати покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Пеня та штраф за цим пунктом сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).

Відповідно до 7.3.2 договору, у випадку прострочення поставки покупець має право відмовитися від прийняття/поставки непоставленого (недопоставленого) товару та його оплати, а продавець при цьому зобовязується відшкодувати покупцю всі понесені у звязку з простроченням збитки, а також сплатити покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (недопоставленого) товару. Штраф по цьому пункту сплачується продавцем незалежно від заподіяних покупцю збитків (штрафна неустойка).

Як встановлено п.10.2 договору поставки, цей договір може бути укладеним сторонами шляхом обміну між ними копіями факсимільним та/або електронним звязком (з допомогою факсу та/ або електронної пошти). Причому факсимільні та/або електронні копії такого договору, що знаходяться у кожної зі сторін мають бути повністю однаковими по змісту (автентичними), а також повинні мати копії печаток кожної сторони та підписи уповноважених осіб сторін. Договір підписаний таким чином буде вважатися укладеним та дійсним з дати, вказаної на факсимільних/електронних копіях тільки у випадку, якщо протягом наступних трьох днів сторони проведуть обмін оригіналами договорів.

Якщо протягом 3-х днів, протягом яких діє договір, укладений з використанням факсимільного та/або електронного звязку, будь-яка зі сторін проведе будь-які дії направлені на виконання своїх зобовязань по договору (завантаження/поставка/оплата товару і т.п.), то цей договір буде вважатися укладеним незалежно від виконання іншою стороною (сторонами) умови обміну оригіналами договорів.

Обидва примірники договору скріплені відтисками печаток сторін та проставлено підписи з обох сторін. Зі сторони позивача проставлено підписи під в.о.генерального директора ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС ОСОБА_7, головний бухгалтер ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС ОСОБА_8; зі сторони відповідача проставлено підписи під виконавчий директор ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_5

Представник позивача долучив до матеріалів справи роздруківку з екрану робочого компютера - ОСОБА_9, із зображенням тексту листа від 10.10.2014р. відправленого на електронну поштову скриньку працівника ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_10 (ОСОБА_11 <teofipol.m@уаndех.uа>) та прикладених до цього листа файлів „Украйна 2001 авто.docх та „Санкции Украйна 2001 авто.doc та роздруківку сторінок договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. щодо поставки ТОВ „Україна 2001 товару (зерна сої урожаю 2014 року) в загальній кількості 2000 т. (з опціоном +/- 5% за вибором продавця) на загальну вартість 10180008,00 грн., який містився у файлі „Украйна 2001 авто.docх прикріпленому до листа представника позивача від 10.10.2014р. відправленого иа електронну поштову скриньку працівника ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_10 (ОСОБА_11 <teofipol.m@уаndех.uа>); роздруківку з екрану компютера представника позивача із зображенням тексту листа працівника ТОВ „Україна 2001 - ОСОБА_12, отриманого представником позивача 13.10.2014р. з електронної поштової скриньки ОСОБА_12 (ОСОБА_13 <>) та прикладених до цього листа файлів; роздруківку зображень JPG-файлів від 13.10.2014р.: 222 0009.jpg (перша сторінка), 222 -0010.jpg, 222 - 0011.jpg, 222 - 0012.jpg, 222 - 0013.jpg, 222 0014.jpg, 222 0015.jpg, 222 0016.jpg, 222 0017.jpg, 222 0018.jpg, 222 - 0019.jpg, 222 - 0020.jpg., які були прикріплені до листа працівника ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_12 (ОСОБА_13 <>).

У заяві від 09.04.2015р., засвідченій нотаріально, представник позивача ОСОБА_9 пояснила, що 10.10.2014р. о 10г.21хв., зі своєї електронної поштової скриньки відправила на електронну поштову скриньку менеджера ТОВ „Україна 2011 - ОСОБА_10 текст договору поставки №С-1510/4 від 09.10.2014р. у файлі формату МS-WORD, а також текст угоди про дотримання сторонами нормативних актів, якими встановлено економічні санкції до певних фізичних та/чи юридичних осіб та на грошові операції з ними внаслідок існуючої політичної ситуації в Україні та АР Крим у файлі формату МS-WORD. 13.10.2014р. о 16 г. 22 хв., на свою електронну поштову скриньку, ОСОБА_14 отримала з електронної поштової скриньки працівника бухгалтерії ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_12 листа з прикріпленими до нього 12 файлами із сторінками договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. та додатками до нього у форматі JPG з наступними найменуваннями: 222 0009.jpg (перша сторінка), 222-0010.jpg, 222-0011.jpg, 222-0012.jpg, 222-0013.jpg, 222 0014.jpg, 222 0015.jpg, 222 0016.jpg, 222 0017.jpg, 222 0018.jpg, 222-0019.jpg, 222-0020.jpg. Зокрема файл 222-0009.jpg містив першу сторінку договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. з інформацією в п.3.1. про зобов'язання продавця поставити 2000,00 метричних тон товару, а файли 222-0013.jpg. та 222 - 0015.jpg. містили зображення підписів директора та відбитків печатки ТОВ „Україна 2001. У подальшому, оригінали двох примірників договору поставки №С-910/4 від 09.10.2014р., зображення яких було отримано електронною поштою 13.10.2014р. о 16г.22хв. з електронної поштової скриньки працівника бухгалтерії ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_12, були надіслані ТОВ „Україна 2001 на адресу нашого офісу в м.Хмельницький (м.Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 26 оф.20) для підписання з боку ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС . Один примірник договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р., підписаного з боку ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС , було повернуто ТОВ „Україна 2001.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 30.04.2015р. у даній справі було призначено судову технічну експертизу двох оригіналів договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р., наданих позивачем та відповідачем. На вирішення експертизи були поставлені наступні питання:

1. Чи змінювались у обох примірниках договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. аркуші?

2. Чи містять аркуші обох примірників договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. ознаки втручання/змін?

3. Чи належать аркуші паперу, з яких складаються обидва примірника договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. до різних партій випуску?

4. Який спосіб друку використано під час виготовлення обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р.?

5. Чи готовлена перша сторінка обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. шляхом монтажу за допомогою компютерної або копіювально-розмножувальної техніки?

6. Чи нанесений відтиск печатки (штампа) та підписів на обох договорах поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. у той час, яким виготовлений документ?

За результатами проведення судової технічної експертизи документів, експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено два висновки №8785/8786/15-33/22819/22824/15-33 від 15.12.2015р. та №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016р.

У висновку від 15.12.2015р. надано відповіді на перше, друге, четверте, пяте питання, а також питання 6 в частині встановлення часу нанесення відтисків печаток.

Відповідь на третє питання та шосте питання в частині встановлення часу проставлення підписів надано у висновку від 04.10.2016р.

Згідно висновку №8785/8786/15-33/22819/22824/15-33 від 15.12.2015р. експертом встановлено наступне:

1. Аркуші договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.195-199) виготовлені на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої. Встановити, чи одночасно, чи з розривом у часі виготовлені дані аркуші - не є можливим; перший, другий, третій і четвертий аркуші договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1, а.с.201-204), виготовлені не одночасно з пятим аркушем даного договору (т. 1, а.с.205). Перший, другий, третій і четвертий аркуші даного договору були замінені.

2. Аркуші паперу, на яких виконані договори поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. об.№1 (т.1, а.с.195-199) та об.№2 (т.1, а.с.201-204), не піддавались змінам (штучному старінню) з метою унеможливлення встановлення часу виготовлення документів.

4. Друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. об.№1 (т.1, а.с.195-199) виготовлений на монохромному знакосинтезуючому пристрої (принтері) з лазерною технологією друку. Друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. - об.№2 (т.1, а.с.201-204), виготовлений за допомогою компютерного обладнання - монохромних знакосинтезуючих пристроїв з лазерною технологією друку.

5. Ознаки, які свідчили б про виготовлення першого аркушу договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. об.№1 (т.1, а.с.195) шляхом монтажу відсутні.

Зважаючи на те, що перший, другий, третій і четвертий аркуші договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. - об.№2 (т.1, а.с.201-204) були замінені, не виключено, що при виготовленні першого аркушу даного примірника договору був використаний монтаж за допомогою компютерної техніки - сканування з подальшою обробкою отриманих зображень за допомогою графічних редакторів компютерних програм, внесенням змін до первинного змісту тексту та наступною роздруківкою зміненого тексту.

6. Відтиски печатки від імені ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС , які містяться у двох примірниках договору поставки, наданих позивачем та відповідачем, нанесені однією і тією ж печаткою, а саме, печаткою ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС , вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

Відтиски печатки від імені ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС , які містяться у двох примірниках договору поставки, наданих позивачем та відповідачем, нанесені в той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС , які містяться у наданих документах за 09.10.2014р.

Відтиски печатки від імені ТОВ „Україна 2001, які містяться у двох примірниках договору поставки, наданих позивачем та відповідачем, нанесені однією і тією ж печаткою, а саме, печаткою ТОВ „Україна 2001, вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

Відтиск печатки від імені ТОВ „Україна 2001, який міститься у договорі поставки, наданого позивачем, нанесений у той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені ТОВ „Україна 2001, які містяться у видаткових накладних за період з 04.09.2014р. по 21.10.2014р.

Відтиск печатки від імені ТОВ «Україна 2001», який міститься у договорі поставки № С - 0910/4 від 09.10.2014 - об. № 2 (т. 1, а. с. 201-205), нанесений у той же період часу, що й вільні зразки відтисків печатки від імені ТОВ «Україна 2001», які містяться у видаткових накладних №1014 від 04.09.2014 (т.4, а.с.144), №1015 від 08.09.2014 (т.4, а.с.145), №1016 від 09.09.2014 (т.4, а.с.146), №1023 від 16.09.2014 (т.4, а.с.147), №1030 від 16.09.2014 (т.4, а.с.148), №1110 від 02.10.2014 (т.4, а.с.151), №1114 від 14.10.2014 (т.4, а.с.153), №1141 від 16.10.2014 (т.4, а.с.152), №1155 від 20.10.2014 (т.4, а.с.150), №1158 від 21.10.2014 (т.4, а.с.149).

Встановити час (період часу) нанесення відтиску печатки від імені ТОВ „Україна 2001, який міститься у договорі поставки, наданого позивачем, та чи нанесено даний відтиск печатки в той час, яким датований даний документ, - не є можливим.

Висновками судової технічної експертизи документів №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016р. є наступні:

1. Підписи від імені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у двох примірниках договору поставки №С-0910/4, датованих 09.10.2014р., виконані кульковими ручками, спорядженими пастами синього та синьо-фіолетового кольорів.

2. У двох примірниках договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., відсутні ознаки штучного зістарювання документів.

3. Папір аркушів досліджуваних двох примірників договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташовані в т.1 матеріалів справи а.с.195-199 та а.с.201-205 поділяється на три відмінні між собою групи:

- першу групу складає папір усіх пяти аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.195-199;

- другу групу складає папір чотирьох перших аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205;

- третю групу представляє пятий аркуш примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205.

В межах однієї групи аркушів папір має спільну родову належність.

4. У наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014р., що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с.195-199, підпис від імені ОСОБА_8, виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою синьо-фіолетового кольору, але значна частина його штрихів перетинається зі штрихами відтиску печатки від імені ТОВ „ ГРІНТУР-ЕКС , а підпис від імені ОСОБА_5 виконаний кульковою ручкою, спорядженою пастою синього кольору, але значна частина його штрихів перетинається зі штрихами відтиску печатки від імені ТОВ „Україна 2001, що унеможливлює отримання вирізок штрихів цих підписів у достатній для проведення дослідження кількості.

У звязку з цим, встановити час виконання підписів від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_5, що містяться у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.195-199, не видається можливим.

Підпис від імені ОСОБА_7 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.195-199, а також підписи від імені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014, що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205, виконані у період часу ймовірно не пізніше листопада 2014 року. Більш точно встановити період виконання вказаних підписів у документах не представляється можливим із причини малої кількості наданих зразків порівняння із штрихами такої ж рецептури, як і у досліджуваних записах та підписах.

Отже, виконання досліджуваних: підпису від імені ОСОБА_7 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014р., що розташований в т. 1 матеріалів справи а.с.195-199, а також підписів від імені ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у наданому на дослідження примірнику договору поставки №С-0910/4, датованому 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205р., у вказану в документах дату: 09.10.2014р., не виключається.

Згідно висновку №1467/1468/17-26 від 29 червня 2017 року експертом встановлено наступне:

1. Підпис від імені ОСОБА_5 в графі «ПРОДАВЕЦЬ» біля прізвища «ОСОБА_5П.» в договорі поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1 а.с.195-199) виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів.

2. Підпис від імені ОСОБА_5 «ПРОДАВЕЦЬ» біля прізвища «ОСОБА_5П.» в договорі поставки №С0910/4 від 09.10.2014 року (т.1 а.с.195-199) ймовірно виконано не ОСОБА_5, а іншою особою.

Надати висновок з питання «Чи виконано підпис на договорі поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1 а.с.201-205) виконавчим директором ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_5?» неможливо по причині вказаній у дослідницькій частині.

Надати висновок з питання: «Чи виконано підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С0910/4 від 09.10.2014р. (т.1 а.с.195-199 та т.1 а.с.201-205) різними особами» неможливо по причині вказаній у дослідницькій частині.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач поставив позивачу товар (сою нестандартну) загальною кількістю 830,500 тонн на суму 4227248,32 грн., що підтверджується видатковими накладними: №1138 від 17.10.2014р. у кількості 222,620т.; №1144 від 17.10.2014р. у кількості 123,740т.; №1145 від 18.10.2014р. у кількості 76,360т.; №1146 від 19.10.2014р. у кількості 180,160т.; №1153 від 21.10.2014р. у кількості 39,900т.; №1176 від 24.10.2014р. у кількості 43,180т.; №1179 від 26.10.2014р. у кількості 36,160т.; №1203 від 31.10.2014р. у кількості 31,720т.; №1222 від 05.11.2014р. у кількості 76,660т.

Поставка товару у вказаній кількості підтверджується також наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними та реєстрами машин ТОВ „Україна 2001 за період 17.10.2014р. - 05.11.2014р.

Поставлений відповідачем товар у кількості 830,500 тонн на суму 4227248,32 грн. позивачем оплачено, про що свідчить довідка №71919 від 03.03.2015р. ПАТ „ІНГ Банк Україна за період з 17.10.2014р. по 06.11.2014р.

У листі №1832 від 13.11.2014р., адресованому позивачу, відповідач повідомив, що у звязку з технічними причинами договір №С-0910/4 від 09.10.2014р. виконується частково.

Позивач надсилав відповідачу претензії-вимоги про виконання зобовязань з поставки недопоставленого товару в кількості 1169,500т. та сплату штрафних санкцій. Претензії-вимоги надіслано відповідачу 25.11.2014р., 24.12.2014р., 15.01.2015р. та отримано останнім, про що свідчать фіскальні чеки, описи вкладення у цінний лист та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідачем претензії задоволено не було.

У той же час, в матеріалах справи наявний лист відповідача від 05.01.2015р., адресований позивачу, згідно якого відповідач повідомив про відсутність заборгованості в ТОВ „Україна 2001 перед ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС.

В подальшому, 31.01.2015р. позивач надіслав відповідачу лист №208/02 в якому, посилаючись на тривале прострочення у поставці товару та втрату інтересу до такої поставки, повідомив відповідача про відмову від прийняття товару за договором поставки та відшкодування прямих (реальних) збитків у розмірі 991683,98 грн. Також вимагав сплатити 20% штрафу від вартості непоставленого товару та пеню, загалом вимагав сплатити 2555709,20 грн. Направлення вимоги підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення в цінний лист та фіскальним чеком відділення поштового звязку від 31.01.2015р. Відповідач отримав вимогу 06.02.2015р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення від 31.01.2015р.

На підставі п.п.7.3.1, 7.3.2 договору поставки, позивач нарахував пеню та штраф. Згідно розрахунків позивача, пеня складає 574400,09 грн. за період з 11.11.2014р. по 05.03.2015р., а штраф (20%) - 1190551,00 грн.

Позивач зазначає, що з огляду на втрату інтересу до поставки товару відповідачем, він був змушений у період з 13.11.2014р. по 23.12.2014р., уклав договори поставки сої з іншим постачальником - ПП ПСОП „Прогрес (договір №С-1411/1 від 13.11.2014р., №С-1711/1 від 14.11.2014р., №С-2011/1 від 20.11.2014р., №С-0812/1 від 06.12.2014р., №С-1512/3 від 14.12.2014р., №С-1612/1 від 15.12.2014р., №С-1812/1 від 17.12.2014р., №С-1912/1 від 18.12.2014р., №С-2312/1 від 23.12.2014р., №С-2412 від 23.12.2014р.).

Підпунктами 1.1, 3.1, 4.1, 4.2 договорів, сторони погодили, що продавець зобовязався продати та поставити, а покупець зобовязався оплатити і прийняти сою та/або сою нестандартну врожаю 2014 року насипом, у відповідності до умов цього договору. Продавець зобов'язався поставити: 40,060 тон товару за ціною 6200,00 грн./тонна (вартість 248372,16 грн.), 105,540 тон за ціною 6200,00 грн./тонна (вартість 654348,42 грн.), 41,140 тон за ціною 6250,00 грн./тонна (вартість 257124,84 грн.), 168,920 тон за ціною 6250,00 грн./тонна (вартість 1055749,32 грн.), 3,480 тон за ціною 6600,00 грн./тонна (вартість 22968,00 грн.), 41,680 тон за ціною 6750,00 грн./тонна (вартість 281340,00 грн.), 88,320 тон за ціною 6800,00 грн./тонна (вартість 600576,35 грн.), 38,600 тон за ціною 6800,00 грн./тонна (вартість 262480,15 грн.), 136,480 тон за ціною 6800,00 грн./тонна (вартість 928064,54 грн.), 34,000 тон за ціною 6900,00 грн./тонна (вартість 234600,00 грн.).

У додаткових угодах до вказаних договорів поставки сторони домовилися доповнити їх преамбулами наступного змісту: „Цей договір поставки є одним із договорів, які покупець вимушений укладати для заміщення обсягу товару, який не було поставлено товариством з обмеженою відповідальністю „Україна 2001 за договором поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. у встановлені строки.

У подальшому, позивач отримав від ПП ПСОП „Прогрес сою загальною кількістю 698,22 т. на суму 4545623,78 грн. згідно товарно-транспортних накладних та реєстрів машин ПП ПСОП „Прогрес, оплативши її вартість, про що свідчить довідка №71920 від 03.03.2015р. та банківські виписки ПАТ „ІНГ Банк Україна за період з 12.11.2014р. по 24.12.2014р.

За розрахунком позивача, різниця між вартістю сої, визначеної умовами договору поставки, укладеного з відповідачем, та вартістю сої, поставленої позивачу іншим постачальником (яку позивач розцінює та заявляє як збитки) складає 991683,98 грн.

Відповідач, заперечуючи позов, долучив до матеріалів справи статут ТОВ „Україна 2001, зареєстрований 13.06.2013р., та наказ генерального директора ТОВ „Україна 2001 №0910/2 від 09.10.2014р.

Згідно п 7.14.2 Статуту, виконавчий директор товариства розпоряджається всім майном товариства, включаючи кошти на розрахункових та інших рахунках з урахуванням обмежень встановлених п. 7.12.5 цього статуту.

Відповідно до п.7.12.5. Статуту, до компетенції генерального директора товариства відноситься надання згоди на укладання різноманітних договорів та вчинення інших правочинів від імені товариства, в тому числі договорів купівлі-продажу, поставки, обміну, позики, кредитних договорів та договорів по відчуженню майна товариства на суму, що перевищує 3000000,00 грн., а також договорів, які у відповідності до вимог чинного законодавства потребують обовязкового нотаріального посвідчення та/або державної реєстрації.

Згідно наказу генерального директора ТОВ „Україна 2001 №0910/2 від 09.10.2014р., виконавчого директора ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_5 уповноважено на підписання договору поставки сої з ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС у кількості 850 тонн на загальну суму 3605419,50 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, додаткових пояснень, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обовязки учасників. Цивільне законодавство базується на принципі обовязкового виконання сторонами зобовязань за договором.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки, і кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, зокрема, відповідач зобовязався поставити позивачу сою, а позивач зобовязався прийняти та оплатити її вартість.

Як встановлено ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Сторони надали два примірника договору поставки з різними редакціями пунктів 3.1 та 4.2, якими регулюються питання кількості та загальної вартості товару, що відповідач зобовязався поставити позивачу. У договорі, наданому позивачем, відповідач мав поставити 2000,00 тон зерна сої, в той час як у договорі, наданому відповідачем, останній зобовязався поставити 850,00 тон зерна сої.

Суд першої інстанції прийняв до уваги висновки проведеної у справі судової технічної експертизи двох оригіналів договору поставки, наданих позивачем та відповідачем. Так, експертом встановлено, що аркуші договору поставки, надані позивачем, виготовлені на одному і тому ж знакосинтезуючому пристрої, папір усіх пяти аркушів примірника договору поставки, наданого позивачем, складає одну групу і ознаки, які свідчили б про виготовлення першого аркушу договору поставки, наданого позивачем, шляхом монтажу відсутні.

Натомість, експертом встановлено, що перший, другий, третій і четвертий аркуші договору поставки, надані відповідачем, виготовлені не одночасно з пятим аркушем даного договору (наданого відповідачем); перший, другий, третій і четвертий аркуші даного договору були замінені. З огляду на це, експерт не виключає, що при виготовленні першого аркушу примірника договору, наданого відповідачем, був використаний монтаж за допомогою компютерної техніки - сканування з подальшою обробкою отриманих зображень за допомогою графічних редакторів комп'ютерних програм, внесенням змін до первинного змісту тексту та наступною роздруківкою зміненого тексту.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що експертизою встановлено відсутність ознак монтажу та підміни аркушів у наданому позивачем примірнику договору поставки та підміну, у наданому відповідачем примірнику договору поставки, перших чотирьох аркушів, на першому з яких, зокрема, і містяться істотні умови щодо кількості товару, що мав бути поставлений, та його загальної вартості.

Однак, при цьому, суд першої інстанції не звернув увагу, що за висновками судово-технічної експертизи №8787/15-34/14701-14709/16-34 від 04.10.2016р. встановлено, зокрема:

«Папір аркушів досліджуваних двох примірників договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташовані в т.1 матеріалів справи а.с.195-199 та а.с.201-205 поділяється на три відмінні між собою групи:

Першу групу складає папір усіх пяти аркушів примірника договору поставки №С- 0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.195-199;

Другу групу складає папір чотирьох перших аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205;

Третю групу представляє пятий аркуш примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205». (третій пункт висновку на сторінці 15)».

Колегія суддів вважає, що зазначені висновки експертизи спростовують висновок щодо можливої підміни перших чотирьох аркушів у наданому відповідачем примірнику договору поставки, адже у випадку підміни обидва примірники спірного договору повинні були б містити не три, а дві групи паперу одну групу паперу повинні складати пять аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.195-199 та пятий аркуш примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014, що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205, а іншу - папір чотирьох перших аркушів примірника договору поставки №С-0910/4, датованого 09.10.2014р., що розташований в т.1 матеріалів справи а.с.201-205.

Також, поза увагою залишились обставини, встановлені в абз.4 та абз.5 ст.4 висновку, а саме: друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. об.№1 (т.1, а.с.195- 199) виготовлений на монохромному знакосинтезуючому пристрої (принтері) з лазерною технологією друку. Разом із тим встановлено, що на пятому аркуші досліджуваного договору наявні забруднення тонером чорного кольору, які відсутні на перших чотирьох аркушах даного договору. Тому встановити, чи одночасно, чи з розривом у часі виготовлені дані аркуші, не є можливим, а також в абз.8 ст.4 висновку, а саме: друкований текст договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. об.№2 (т.1, а.с.201-205) виготовлений за допомогою компютерного обладнання - монохромних знакосинтезуючих пристроїв з лазерною технологією друку.

Суд першої інстанції прийняв до уваги надану позивачем електронну переписку та дійшов висновку, що відповідач знав про договір, в редакції поставки сої в кількості 2000 тон., представником позивача було надано та у подальшому отримано від відповідача електронною поштою погоджений сторонами договір поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. в редакції поставки відповідачем товару в загальній кількості 2000т., про що свідчить зміст першої сторінки договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р.

При цьому, судом першої інстанції не було прийнято до уваги заперечення відповідача щодо даної переписки та надані на спростування цього докази щодо належності ТОВ «Україна 2001» іншої електронної адреси, а позивачем не надано доказів про те, що надана ним переписка з електронної пошти, відбувалася саме з ТОВ «Україна 2001».

З огляду на викладене, колегія суддів не може прийняти надану позивачем електронну переписку як належний доказ обізнаності відповідача про договір, в редакції поставки сої в кількості 2000 тон.

Також, листом №1832 від 13.11.2014р. ТОВ «Україна 2001» повідомило ТОВ «ГРІНТУР-ЕКС» про те, що у звязку із технічними причинами виконання договору №С-0910/4 від 09.10.2014р. виконується частково.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що позиція відповідача про виконання договору поставки спростовується зазначеним листом, оскільки відповідно до п.3.1 договору, в редакції наданій відповідачем, продавець зобовязувався поставити 850 тон сої, а було поставлено 830,5 тон сої (на 19,50 тон сої менше), тобто, про дану обставину і могло повідомлятися у зазначеному листі.

Для перевірки твердження відповідача, що договір на поставку сої в кількості 2000т, наданий позивачем, ним не підписувався, а підпис виконавчого директора ТОВ „Україна 2001 ОСОБА_5 підроблено, колегією суддів суду апеляційної інстанції було призначено судову експертизу, на дослідження якої поставлено таке питання: "Чи виконано підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. (т.1 а.с.195-199 та т.1 а.с.201-205) виконавчим директором ТОВ «Україна 2001» ОСОБА_5, чи дані підписи на примірниках оригіналів обох договорів поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. виконано різними особами?"

Згідно п.2 висновку №1467/1468/17-26 від 29 червня 2017 року експертом встановлено наступне: підпис від імені ОСОБА_5 «ПРОДАВЕЦЬ» біля прізвища «ОСОБА_5П.» в договорі поставки №С0910/4 від 09.10.2014 року (т.1 а.с.195-199) ймовірно виконано не ОСОБА_5, а іншою особою.

Відповідно до ч.2 ст.207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою. Аналогічні приписи містяться і в ч.1 ст.181 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

При цьому, колегія суддів також звертає увагу на надану відповідачем копію статуту ТОВ «Україна 2001» (в редакції, діючій в період укладення договору), положеннями якого встановлено грошові обмеження виконавчого директора щодо укладення договорів, та копію наказу генерального директора ТОВ «Україна 2001» на укладення договору поставки, з істотною умовою саме 850тон.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про укладення між сторонами договору поставки №С-0910/4 від 09.10.2014р. в редакції пунктів 3.1 та 4.2 відповідача про зобовязання у строк до 10.11.2014р. поставити 850,00 метричних тон сої, загальною вартістю з ПДВ 4326500,00 (чотири мільйони триста двадцять шість тисяч пятсот грн. 00 копійок) +/- 5%

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до вимог ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, відповідач поставив позивачу товар в кількості 830,5 тон на загальну суму 4227248,32 грн.

Як вбачається з п.3.1 договору, продавець зобовязується поставити 850,00 метричних тон (вісімсот пятдесят) метричних тон товару з опціоном +/-5% за вибором продавця.

Згідно пункту 4.2 договору, загальна вартість по цьому договору товару складає: без ПДВ 3605419,50 (три мільйони шістсот пять тисяч чотириста девятнадцять грн. 50 коп.), загальна вартість товару з ПДВ складає 4326500,00 (чотири мільйони триста двадцять шість тисяч пятсот грн. 00 копійок) +/- 5%, згідно п.3.1.

Отже, з наведеного вбачається обовязок відповідача за своїм вибором поставити від 807,5 до 892,5 метричних тон (вісімсот пятдесят) метричних тон товару загальною вартістю товару з ПДВ від 4110175,00 до 4542825,00 грн.

Тому, колегія суддів вважає, що відповідач, поставивши позивачу товар (сою нестандартну) загальною кількістю 830,50 тонн на суму 4227248,32 грн., належним чином виконав умови договору.

Згідно п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Аналогічні приписи містить стаття 199 Господарського кодексу України, згідно якої виконання господарського зобовязання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобовязань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Частиною 2 статті 9 Цивільного кодексу України визначено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Так, у відповідності до частини 1 статті 216 та частини 2 статті 217 Господарського кодексу України, за правопорушення у сфері господарювання до учасників господарських відносин можуть бути застосовані заходи впливу у вигляді господарсько-правової відповідальності шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

Згідно частини 4 статті 231 Господарського кодексу України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Виходячи з наведеної норми, сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити договором неустойку, що стягується за прострочення негрошового зобов'язання у відсотках до суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про стягнення такої неустойки у зв'язку з простроченням зобов'язання.

Сторони, узгоджуючи пункти 7.3.1, 7.3.2 договору поставки, передбачили обовязок відповідача зі сплати покупцеві пені за прострочення поставки товару у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період її нарахування, за кожен день прострочення поставки товару та штрафу (20% від вартості недопоставленого товару).

З огляду на виконання відповідачем умов договору, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ТОВ „ГРІНТУР-ЕКС про стягнення з ТОВ «Україна 2001» 574400,09 грн. пені, нарахованої за період з 11.11.2014р. по 05.03.2015р. на суму непоставленого товару та 1190551,00 грн. штрафу в розмірі 20% від вартості недопоставленого товару.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача збитків у розмірі 991683,98 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно ст.224 Господарського кодексу України, яка узгоджуються з положеннями ст.623 Цивільного кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно ч.2 ст.224 Господарського кодексу України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності відповідно до ст.623 Цивільного кодексу України та ст.224 Господарського кодексу України.

Обов'язковими умовами для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків є: протиправна поведінка боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення боржником зобов'язання, а не якихось інших обставин, зокрема дій самого кредитора або третіх осіб; вина боржника.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Таким чином, заявляючи позовні вимоги про стягнення збитків, позивач має довести вищезазначені умови в порядку ст.33 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 991683,98 грн., суд першої інстанції дійшов висновку, що укладаючи договори з іншим постачальником, позивач виходив з власного комерційного ризику; позивач не довів, що у період з 13.11.2014р. по 23.12.2014р. саме ціни, встановлені у вищезазначених договорах, були актуальні на ринку і він не міг купити аналогічний товар за нижчими цінами. Саме лише посилання на умови таких договорів та поставку товару за цінами, вказаними в цих договорах, не доводять сам факт наявності збитків, а лише свідчать про домовленість двох субєктів господарської діяльності про покупку певної кількості товару за обумовленою ціною. Таким чином, витрати, які включені позивачем до складу збитків, не відповідають вимогам ст.22 Цивільного кодексу України та ст.225 Господарського кодексу України, позивачем не доведено обовязкових умов для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як відшкодування збитків, не доведено, що бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли у позивача - безумовним наслідком такої протиправної поведінки, а не дій самого позивача, а тому вимога про стягнення збитків є недоведеною, безпідставною, необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Однак, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю „ГРІНТУР-ЕКС про стягнення 991683,98 грн. збитків з огляду на виконання відповідачем умов договору, а отже - відсутності протиправних дій чи бездіяльності, що призвела до порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до абз.6 п.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Оскільки резолютивна частина рішення про відмову у стягненні збитків є правильною, та з огляду на зазначену власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи, колегія суддів вважає, що в цій частині рішення не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як встановлено ч.1 ст.104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно ст.103 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне задоволити апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Україна 2001, а саме: рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.16р. у справі №924/330/15 скасувати в частині стягнення 287200,05 грн. - пені, 595275,50 грн. - штрафу, 35299,02 грн. - витрат по оплаті судового збору, 26740,15 грн. - витрат на оплату проведення експертизи, прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у позові, в решті рішення залишити без змін.

При цьому, витрати по оплаті судового збору та експертиз, відповідно до положень ст.49 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Україна 2001 на рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.2016р. у справі №924/330/15 задоволити.

Рішення господарського суду Хмельницької області від 28.11.16р. у справі №924/330/15 скасувати в частині стягнення 287200,05 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч двісті гривень 05 коп.) - пені, 595275,50 грн. (пятсот девяносто пять тисяч двісті сімдесят пять гривень 50 коп.) - штрафу, 35299,02 грн. (тридцять пять тисяч двісті девяносто девять гривень 02 коп.) - витрат по оплаті судового збору, 26740,15 грн. (двадцять шість тисяч сімсот сорок гривень 15 коп.) - витрат на оплату проведення експертизи.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у позові.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „ГРІНТУР-ЕКС (АДРЕСА_1, код 25380435) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Україна 2001 (смт.Теофіполь, вул.Леніна, 37В, код 35080933) 60 645,98 грн. (шістдесят тисяч шістсот сорок пять грн. 34 коп.) витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги, 1980,00 грн. (одна тисяча девятсот вісімдесят грн. 00 коп.) - витрат на оплату проведення експертизи у апеляційному проваджені.

Видачу наказів доручити господарському суду Хмельницької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Мамченко Ю.А.