Господарський суд Чернігівської області
====================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

15 серпня 2017 року Справа № 927/710/17

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1,

код ЄДРПОУ НОМЕР_1, АДРЕСА_1,

Черкаська область, 19814

Відповідач: Приватне підприємство "Приватно-орендне сільськогосподарське

підприємство ім. Щорса", , вул. Щорса 63, с.

Красилівка, Козелецький район, Чернігівська область, 17031

про стягнення 13018,81 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Максак Т.Л. адвокат, договір про надання юридичних послуг від 20.07.2017;

від відповідача: Костюк Ю.В. представник, довіреність № б/н від 01.08.2017.

Суть спору:

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов до Приватного підприємства "Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса" про стягнення 13018,81 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позовній заяві посилається на неналежне виконання відповідачем договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 04/30/09-16 від 30.09.2016, у зв'язку з чим позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 4008,50 грн інфляційних втрат за період грудень 2016 року - червень 2017 року, 1103,58 грн трьох відсотків річних за період з 04.11.2016 по 10.07.2017 та 7906,73 грн пені за період з 04.11.2016 по 03.05.2017, всього 13018,81 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову в частині стягнення пені заперечує, посилаючись, зокрема, на те, що вимога позивача про стягнення пені є неправомірною і безпідставною, оскільки відсутнє прострочення боржником виконання грошового зобов'язання в частині сплати пені. Крім того, відповідач у відзиві зазначає, що заявлена сума штрафних санкцій є неспіврозмірною з розміром заборгованості, оскільки на даний час заборгованість відсутня.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази, заслухавши в судових засіданнях пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2017 у справі № 927/601/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (перевізник) до Приватного підприємства "Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса" (вантажовідправник) встановлено факт укладання між сторонами договору 04/30/09-16 від 30.09.2016 на перевезення вантажів автомобільним транспортом (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору за умовами даного договору перевізник зобов'язується систематично, на підставі заявок вантажовідправника, доставляти довірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення, у зазначений вантажовідправником у заявці строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу та надання експедиційних послуг встановлену сторонами у заявці плату.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування та кількість вантажу, місце та час навантаження та розвантаження, найменування та адреса вантажоодержувача, вказуються у заявці на перевезення, що складається вантажовідправником за необхідністю, та надається перевізнику у спосіб обумовлений сторонами у договорі.

Згідно з п.2.1.8. Договору перевізник зобов'язаний за даним договором надавати вантажовідправнику послуги з експедиції вантажу, що полягають у здійсненні перевірки правильності складання та заповнення товаротранспортних документів, у тому числі документів щодо прийняття вантажу вантажоодержувачем, отриманих від вантажоодержувача (зокрема видаткових накладних, довіреностей, товаротранспортних документів тощо).

Відповідно до п.6.1. Договору розмір оплати за надані перевізником послуги, термін й умови оплати, визначаються за домовленістю сторін, і фіксуються у заявках на перевезення вантажу.

Згідно п.6.2. Договору вантажовідправник розраховується із перевізником за надані послуги, не пізніше 3 банківських днів з моменту отримання від перевізника документів на оплату щодо надання послуг (два примірники акту виконаних робіт, рахунок), та документів, що підтверджують прийняття вантажу вантажоодержувачем у відповідності до п. 2.1.8. Договору та за умови відсутності факту складання будь-яких актів сторонами та/або вантажоодержувачем. Перевізник зобов'язаний вчинити дії щодо складання податкової накладної на суму наданих послуг в електронній формі з дотриманням вимог визначених законодавством, що містить електронний цифровий підпис уповноваженої Перевізником особи, та обов'язково зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно вимог ст. 201.1. Податкового кодексу України; у разі порушення порядку та строку складання/реєстрації податкової накладної перевізник зобов'язаний відшкодувати вантажовідправнику суму коштів у розмірі податкового кредиту, що втрачений ним у зв'язку з неналежним оформленням/реєстрацію податкових накладних перевізником; таке відшкодування сплачується перевізником вантажоодержувачу не пізніше 5 календарних днів з дати отримання претензії та/або рахунку.

Додатком до Договору сторонами було погоджено тарифи на перевезення вантажів, у тому числі 2,00 грн./тона-км. до 500 км. за перевезення соняшнику.

Вищевказаним рішенням встановлено наступне.

Позивачем відповідно до умов Договору було надано відповідачу послуги з перевезення насіння соняшнику, що підтверджується наявними в матеріалах справи та підписаними перевізником, вантажовідправником та вантажоодержувачем оригіналами товарно-транспортними накладними №ЩР-28 від 02.10.2016, №ЩР-24 від 03.10.2016, №ЩР-08 від 04.10.2016, №1 від 06.10.2016, №5 від 13.10.2016, №12 від 19.10.2016, №8 від 20.10.2016 №4 від 21.10.2016, №9 від 21.10.2016, №6 від 22.10.2016.

Окрім того, 31.10.2016 сторонами було підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) щодо виконання позивачем робіт (послуг) згідно договору №03/29/09-16 від 30.09.2016 на загальну суму 113940,64 грн. та зазначено по тексту такого акту, що роботи (послуги) виконані повністю, сторони претензій одна до одної не мають.

31.10.2016, позивачем було складено рахунок №3 на оплату відповідачем послуг з перевезення на суму 113940,64 грн.

В свою чергу, відповідачем взяті на себе зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг з перевезення було виконано частково на загальну суму 69000,00 грн., а саме: 07.11.2016 на суму 9000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за перевезення соняшника згідно рахунку №3 від 31.10.2016", 18.11.2016 на суму 15000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за перевезення соняшника згідно рахунку №3 від 31.10.2016", 02.12.2016 на суму 10000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за перевезення соняшника згідно рахунку №3 від 31.10.2016", 06.12.2016 на суму 5000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за перевезення соняшника згідно рахунку №3 від 31.10.2016", 22.12.2016 на суму 10000,00грн. з призначенням платежу "оплата за перевезення соняшника згідно рахунку №3 від 31.10.2016", 28.12.2016 на суму 20000,00 грн. з призначенням платежу "оплата за перевезення соняшника згідно рахунку №3 від 31.10.2016".

При цьому, судом також встановлено факт порушення відповідачем обов'язку по оплаті наданих позивачем послуг, починаючи з 04.11.2016 та факт наявності боргу в сумі 44940,64 грн на момент винесення рішення.

Даним рішенням було стягнуто з Приватного підприємства "Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 44940,64 грн боргу.

Згідно із ст.35 Господарського процесуального кодексу України визначено підстави, за якими учасники судового процесу звільняються від обов'язку доказування. Зокрема, відповідно до ч.3 вищеназваної статті ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що у справі № 927/601/17 та у даній справі беруть участь ті самі особи, факти, які встановлені рішенням господарського суду у справі № 927/601/17 та входять до предмету доказування в цій справі, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову.

Предметом розгляду у даній справі є вимоги про стягнення з відповідача 4008,50 грн інфляційних втрат за період грудень 2016 року - червень 2017 року, 1103,58 грн трьох відсотків річних за період з 04.11.2016 по 10.07.2017 та 7906,73 грн пені за період з 04.11.2016 по 03.05.2017.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому суд вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу та пред'явлено до стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних за вказаний в позовній заяві період.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду України від 12.09.2011 у справі № 6/433-42/183.

За таких обставин, суд діходить висновку, що вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимога позивача про стягнення з відповідача 7906,73 грн пені за період з 04.11.2016 по 03.05.2017 також є обґрунтованою виходячи з наступного.

Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року та ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Відповідно до п.4.5 Договору, у випадку несвоєчасної оплати за надані послуги вантажовідправник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку пені, заявленої до стягнення позивачем, дійшов висновку, що її розрахунок обґрунтований та відповідає чинному законодавству та матеріалам справи.

Згідно ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Пунктом 3 ч.1 ст.83 ГПК України встановлено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з п.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи те, що відповідачем, станом на 11.07.2017, тобто до звернення позивача з даним позовом до суду, сплачено повну суму заборгованості, суд вважає за необхідне, як виняток, зменшити розмір заявленої до стягнення пені до 3953,37 грн.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, стягненню з відповідача підлягають 4008,50 грн інфляційних втрат, 1103,58 грн трьох відсотків річних та 3953,37 грн пені, всього 9065,44 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство ім. Щорса" (15575, Чернігівська область, Чернігівський район, с. Олишівка, вул. Чернігівська, б.3, фактична адреса: 17031, Чернігівська область, Козелецький район, с. Красилівка, вул. Щорса, 63, , р/р 8 в ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (19814, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 354347) 4008,50 грн інфляційних втрат, 1103,58 грн трьох відсотків річних, 3953,37 грн пені та 1600,00 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору, відмовивши в решті позовних вимог.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 15.08.2017, на підставі ст. 85 ГПК України, оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 18.08.2017.

Суддя Ю.М.Бобров