ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Справа № 904/12519/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Удовиченка О.С.,
суддів:Панової І.Ю., Куровського С.В.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс"
на постанову та на рішення Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017
у справі№ 904/12519/16
за позовом доПершого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс"
Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виробниче ремонтне житлово-експлуатаційне підприємство Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро
Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство з питань нотаріату та банкрутства"
провитребування майна
в судовому засіданні взяли участь представники :

Генеральної прокуратури УкраїниСавицька О.В.

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" на користь територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради нежитлове приміщення №5, що розташоване за адресою: вул. Богомазова, 198 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірне майно вибуло з комунальної власності територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради шляхом відчуження на користь приватного підприємства, яке в подальшому перепродало спірне майно відповідачу, поза волею власника майна, що є підставою для його витребування у добросовісного набувача - ТОВ "Тулс" на підставі ч.1 ст.388 ЦК України. Мотивуючи своє право на звернення в порядку ст.2 ГПК України, прокурором зазначено про бездіяльність Дніпропетровської міської ради, яка вбачається з того, що незважаючи на те, що первинна угода, за якою було відчужене майно територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, була визнана недійсною ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6637/2012, і будучи залученою до участі у справі, Дніпропетровською міською радою не вжито заходів цивільно-правового характеру, направлених на повернення до комунальної власності міста нерухомого майна, яке вибуло з її власності поза її волею.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено; витребувано від ТОВ "Тулс" на користь територіальної громади в особі Дніпровської міської ради нежитлове приміщення №5, що розташоване за адресою: вул. Богомаза, 198 у м. Дніпро; стягнуто з ТОВ "Тулс" на користь Прокуратури Дніпропетровської області 2 293,14грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 (колегія суддів: Дармін М.О., Березкін О.В., Іванов О.Г.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 залишено без змін.

Судові рішення обґрунтовані тим, що спірне нерухоме майно вибуло шляхом відчуження на користь ТОВ "Маркетгруп" з комунальної власності територіальної громади м. Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради поза волею власника, що в свою чергу є підставою для витребування нерухомого майна у відповідача, як добросовісного набувача в порядку ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тулс" (далі - ТОВ "Тулс") звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.05.2017, передати справу на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема: ч.3 ст.129 Конституції України, ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.388 Цивільного кодексу України, ст.35, ст.42, ст.101 ГПК України.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає не задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що нежитлове приміщення №5, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Богомаза, 198 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01) перебувало на балансі Виробничого ремонтного житлового - експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро (далі - ВРЖЕП АНД району), яке зареєстровано виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 13.09.1991.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.11.1991 №46 "Про комунальну власність Дніпропетровської міської ради народних депутатів" (п. 1 рішення), яке доповнено рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001, затверджено перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Дніпро.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 46 від 27.11.1991 та рішення Дніпропетровської міської ради № 26/23 від 26.09.2001 відділом Дніпропетровського міського управління юстиції 05.07.2013 проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення №5, що розташоване за адресою вул. Богомазова, 198 в м. Дніпро (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01).

Рішенням Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 "Про проведення реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради" вирішено провести реорганізацію комунальних житлово-експлуатаційних підприємств, підпорядкованих департаменту житлово-комунального господарства та капітального будівництва Дніпропетровської міської ради, шляхом передачі з їх балансу на баланс Комунальному підприємству "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради окремо розташованих нежитлових будівель і споруд, призначених для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.08.2012 порушено провадження у справі №38/5005/6637/2012 про банкрутство ВРЖЕП АНД району.

Судами встановлено, що на час відкриття провадження у справі про банкрутство рішення сесії Дніпропетровської міської ради №16/9 від 02.03.2011 ВРЖЕП АНД району в повному обсязі виконано не було, внаслідок чого нерухоме майно обліковувалось на балансі підприємства за відсутності правових підстав. (а.с.125, т.1)

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2012 у справі №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На підставі вказаної постанови ліквідатором ВРЖЕП АНД району призначено арбітражного керуючого, яким всупереч вимогам чинного законодавства та рішенням Дніпропетровської міської ради з питань управління об'єктами комунальної власності, нежитлове приміщення №5, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Богомаза, 198 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01); з метою продажу було включено до ліквідаційної маси підприємства-банкрута, а в подальшому - реалізовано шляхом проведення Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" торгів з продажу спірного нерухомого майна, переможцем яких визначено ТОВ "Маркетгруп". (а.с.126-127, т.1)

В подальшому ТОВ "Маркетгруп" спірне нерухоме майно відчужено на користь ТОВ "Тулс" за договором купівлі-продажу від 05.12.2013, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Батовою Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №5815 (а.с.32-33 т.1), про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Задовольняючи віндикаційний позов прокурора та застосовуючи приписи ч.1 ст.388 ЦК України, суди попередніх інстанцій виходили з того, що неправомірність дій щодо відчуження спірного нерухомого майна поза волею позивача встановлена наявними у справі доказами та судовими рішеннями, які набрали законної сили і згідно ст.115 ГПК України підлягають обов'язковому виконанню.

Так, судами встановлено, що у справі про банкрутство №38/5005/6637/2012 ВРЖЕП АНД району прокуратурою Дніпропетровської області були оскаржені дії ліквідатора банкрута щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, зокрема, нежитлового приміщення №5 що розташоване за адресою: вул. Богомазова, 198 в м. Дніпрі, та щодо продажу з відкритих біржових торгів зазначеного нерухомого майна.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 у справі №38/5005/6637/2012 визнано неправомірними дії ліквідатора ВРЖЕП АНД району щодо включення до ліквідаційної маси підприємства-банкрута нерухомого майна, зокрема, нежитлового приміщення №5 що розташоване за адресою: вул. Богомазова, 198 в м. Дніпрі; визнано неправомірними дії ліквідатора щодо продажу з відкритих біржових торгів цього майна; визнані недійсними результати біржових торгів, проведених 27.12.2012 Товарною біржею "Регіональна універсальна біржа" з продажу нерухомого майна, визнано недійсним договір купівлі-продажу №5628 від 29.07.2013, укладений між ліквідатором ВРЖЕП АНД району та ТОВ "Маркетгруп" з відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення №5 що розташоване за адресою: вул. Богомазова, 198 в м. Дніпрі.

Судові рішення були обґрунтовані тим, що на час включення майна банкрута до ліквідаційної маси та його продажу з торгів рішення Дніпропетровської міської ради від 02.03.2011 №16/9 щодо передачі спірного комунального майна на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради в повному обсязі виконано не було, нерухоме майно обліковувалось на балансі ВРЖЕП АНД району за відсутності правових підстав, у зв'язку з чим дії ліквідатора щодо включення цього майна до ліквідаційної маси та його подальша реалізація визнані неправомірними, а договір купівлі-продажу, за яким відбулося відчуження майна, визнано недійсним.

Крім того, посилаючись на ст.ст. 60, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" суди дійшли висновку, що лише за наявності волевиявлення органу місцевого самоврядування, оформленого рішенням, прийнятим виключно на пленарному засіданні Дніпропетровської міської ради, можливе розпорядження спірним нерухомим майном. Таке рішення щодо розпорядження спірного майна відсутнє в матеріалах справи.

Колегія суддів вважає висновки судів законними та обґрунтованими виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 319, 321, 658 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

Ст. 330 ЦК України передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, у разі якщо відчуження майна мало місце два і більше разів після укладення правочину, який в подальшому визнано недійсним, таке майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, як від добросовісного набувача шляхом подання віндикаційного позову на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України.

При цьому, чинне законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами наявності у відчужувача за останнім договором у ряді цивільно-правових договорів, які укладалися щодо спірного майна, права на його відчуження; визнання недійсними результатів торгів (аукціону) на виконання рішення суду про грошове стягнення є підставою для витребування власником майна від добросовісного набувача за ст. 388 ЦК України, оскільки майно вибуло від власника поза його волею іншим шляхом - шляхом проведення публічних торгів іншою особою на виконання судового рішення про стягнення коштів. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України згідно постанови від 03.10.2011 року у справі № 51/232 та постанови від 17.10.2011 року у справі № 5002-8/5447-2010.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції пленарного засідання міської ради відноситься прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Ч. ч. 5, 8 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності; об'єкти комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Отже, виключні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності належать органу місцевого самоврядування, яким у спірних правовідносинах є Дніпровська міська рада.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, оскільки КВЖРЕП АН району не мало права повного господарського відання та навіть права господарського відання щодо спірного нерухомого майна, оскільки таке право було передано власником нерухомого майна - Дніпропетровською міською радою іншому комунальному підприємству, отже, підприємство-банкрут не мало необхідного обсягу цивільної дієздатності для розпорядження спірним об'єктом нерухомого майна, тому Дніпровська міська рада на підставі вимог закону має право витребувати його від набувача - ТОВ "Тулс".

Посилання заявника касаційної скарги на те, що розглядаючи спір, попередні судові інстанції дійшли невірного висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки Дніпропетровська міська рада була обізнана про укладання договору 29.07.2013, не виконувала обов'язків власника щодо утримання цього майна, не вживала заходів по контролю за його станом та збереженням, є безпідставними з огляду на те наступне.

Право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника.

Підставою для втрати особою права власності у часі є положення Цивільного кодексу України про набувальну давність (ст. 344 ЦК України).

А тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог про витребування майна у порядку статті 388 ЦК України не застосовуються. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15 (№3-604гс16).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанції повно та всебічно дослідили обставини справи, дали їм належну правову оцінку й постановили законні та обґрунтовані рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тулс" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2017 у справі №904/12519/16 залишити без змін.

Головуючий О.С. Удовиченко

Судді І.Ю. Панова

С.В. Куровський