РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2017Справа №910/9300/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"

про стягнення 134 678,24 грн.

Представники:

від позивача: Ткаченко Т.Ю. - представник за довіреністю № 1209 від 12.12.2016 р.;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення 134 678,24 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" та приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" укладено договір № 1518-19 про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації, відповідно до якого Укртелеком відповідно до умов цього договору, у тому числі згідно зазначених у додатку № 1 до договору технічних даних, зобов'язується надати замовнику послугу використання місця в каналі кабельної каналізації у м. Одеса, а замовник зобов'язується оплатити ці послуги відповідно до умов цього договору.

Відповідач не виконав зобов'язання за договором, тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за договором у розмірі 117 592,79, пені в розмірі 3 815,22 грн., індексу інфляції в розмірі 11 215,97 грн., 3% річних в розмірі 2 054,26 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.06.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.06.2017 р.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.06.2017 р. розгляд справи відкладено на 31.07.2017 р., у зв'язку із неявкою представника відповідача у судове засідання.

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 31.07.2017 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.06.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

14 грудня 2010 року між публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" та приватним акціонерним товариством "Телесистеми України" укладено договір № 1518-19 про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації та додатки до нього.

Відповідно до 1.1. договору, Укртелеком відповідно до умов цього договору, у тому числі згідно зазначених у додатку № 1 до договору технічних даних, зобов'язується надати замовнику послугу використання місця в каналі кабельної каналізації у м. Одеса, а замовник зобов'язується оплатити ці послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно з п.п. 2.1.1. п. 2.1. договору, Укртелеком зобов'язаний на строк дії договору надати замовнику у використання місце в каналі кабельної каналізації Укртелекому у м. Одеса згідно технічних даних, зазначених в додатку № 1 до договору.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що вартість послуги використання місця в каналі кабельної каналізації визначається відповідно до діючих тарифів Укртелеком. У додатку № 2 до договору зазначена вартість послуг, що розрахована на підставі діючих на момент підписання договору тарифів. Тарифи та вартість послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації Укртелеком має право змінювати в односторонньому порядку відповідно до п. 2.3.3. цього договору.

Оплату вартості послуги з використання місця в каналі кабельної каналізації замовник здійснює щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місця на підставі рахунку Укртелекому, виставленого до 10-го числа поточного місця (п. 3.4.).

Відповідно до п. 3.5. договору, на вартість всіх послуг додатково нараховується податок на додану вартість за ставкою, визначеною відповідно до чинного законодавства України.

Факт надання послуг на суму 117 592,79 грн. підтверджується рахунками-актами за надані послуги з 01.12.2015 р. по 321.03.2017 р.:

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за грудень 2015 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за січень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за лютий 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за березень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за квітень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за травень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за червень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за липень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за серпень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за вересень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за жовтень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за листопад 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за грудень 2016 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за січень 2017 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за лютий 2017 р.;

рахунок-акт № 005351 за телекомунікаційні послуги за березень 2017 р.

Відповідач отримав зазначені рахунки, що підтверджується журналом-реєстром отримання рахунків абонентами (копія наявна в матеріалах справи).

У матеріалах справи відсутні будь-які заперечення відповідача про отримання виставлених рахунків-актів.

Відповідно до п. 8.1. договору, сторони домовились, що даний договір набирає чинності з 29.09.2010 року та дії протягом одного року.

Згідно з п. 8.2. договору, термін дії договору продовжується на кожний наступний строк на тих самих умовах, якщо жодна зі сторін не заявить письмово іншій стороні про своє небажання продовжити дії договору не менше ніж за 30 днів до закінчення строку його дії.

Враховуючи те, що у матеріалах справи докази здійснення такої заяви відсутні, отже Договір є діючим на час спірних правовідносин.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно до статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості за договором № 1518-19 про надання послуги використання місця в каналі кабельної каналізації від 14.12.2016 р. у розмірі 117 592,79 грн., належним чином доведений, документально підтверджений, тому вимога позивача визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконання зобов'язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 2 054,26 грн. та індексу інфляції в розмірі 11 215,97 грн. за період прострочення вказаний в розрахунку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача індексу інфляції в розмірі 11 215,97 грн. та 3% річних в розмірі 2 054,26 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 3 815,22 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 4.2. договору, за порушення строків сплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пня, від вартості неоплачених послгу за кожний день прострочення.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами Цивільного кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань».

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача пені у сумі 3 815,22 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 27А, ) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01030, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 18, ) в особі Одеської філії ПАТ "Укртелеком" (65023, м. Одеса, вул. Коблевська, 39) основну суму заборгованості в розмірі 117 592 (сто сімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дві) грн. 79 коп., 3 % річних в розмірі 2054 (дві тисячі п'ятдесят чотири) грн. 26 грн., індекс інфляції в розмірі 11 215 (одинадцять тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 97 коп., пеню в розмірі 3 815 (три тисячі вісімсот п'ятнадцять) грн. 22 коп. та судовий збір у розмірі 2 020 (дві тисячі двадцять) грн. 17 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 07.08.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий