ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Справа № 922/1776/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б.- головуючого
Алєєвої І.В. Рогач Л.І.
за участю представників:
позивачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
відповідачане з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
ДВСне з'явилися (про час і місце судового засідання повідомлено належно)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод"
на постановувід 10.11.2016 р. Харківського апеляційного господарського суду
у справі№ 922/1776/13 господарського суду Харківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування"
до Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод"
за участю Нововодолазького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області
простягнення 87581,43 грн.
В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.06.2013 р. позов ПАТ"Укргазвидобування" в особі газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" задоволено частково, а саме стягнуто з ПАТ "Нововодолазький молокозавод" заборгованість у розмірі 87 581,43 грн., у тому числі: 85 597,45 грн. суми основного боргу, 1 635, 32 грн. пені та 330,66 грн. 3% річних.

21.06.2013 р. на виконання вказаного рішення суду від 04.06.2013 р. видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду від 16.12.2013 р. відмовлено ПАТ "Нововодолазький молокозавод" в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 04.06.2013 р.

Ухвалою господарського суду від 22.07.2016 р. повернено скаргу ПАТ "Нововодолазький молокозавод" на дії ВДВС Нововодолазького районного управління юстиції (вх. № 218 від 21.07.2016 р.) та додані до неї документи на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

03.08.2016 р. ПАТ "Нововодолазький молокозавод" до господарського суду Харківської області повторно подана скарга на дії ВДВС, у якій заявник, зокрема, просив, визнати незаконними дії Нововодолазького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови від 11.07.2016 р. про відкриття виконавчого провадження та скасувати вказану постанову.

Заявник зазначав, що постанова державного виконавця підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2014 р. було прийнято заяву ПАТ "Нововодолазький молокозавод" про банкрутство, а ухвалою від 14.10.2014 р. порушено провадження у справі про банкрутство заявника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. При цьому, 26.05.2016 р. ухвалою господарського суду у справі про банкрутство ПАТ "Нововодолазький молокозавод" було затверджено мирову угоду, укладену 11.11.2015 р. між боржником та кредиторами.

ПАТ "Нововодолазький молокозавод" зазначав, що у зв'язку із укладенням мирової угоди ним 05.07.2016 р. було направлено до ВДВС заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", проте, 11.07.2016 р. ВДВС виніс оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню своєї постанови від 06.10.2014 р. про стягнення виконавчого збору у сумі 8733,30 грн., яка, на думку заявника, є незаконною, оскільки згідно з пунктом 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" порушення справи про банкрутство зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а вимоги ВДВС після затвердження судом мирової угоди є конкурсними, а відтак вважаються погашеними, а виконавчі документи не підлягають виконанню.

Нововодолазький районний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області у відзиві на скаргу просило відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що 29.09.20014 р. ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду про стягнення з ПАТ "Нововодолазький молокозавод" заборгованості, а 04.10.2014 р. у зв'язку із несплатою боржником у добровільному порядку суми боргу, відповідно до статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" ВДВС було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

При цьому, постановою від 24.10.2014 р. ВДВС було зупинено виконавче провадження, на підставі пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку із порушенням справи про банкрутство відносно боржника, яке постановою від 23.06.2016 р. було поновлено з підстав припинення процедури розпорядження майном боржника та припинення дії мораторію з огляду на укладення мирової угоди між боржником та кредиторами.

Нововодолазький районний відділ ДВС вказував, що 07.07.2016 р., на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а постанову про стягнення з ПАТ "Нововодолазький молокозавод" виконавчого збору винесено в окреме провадження, що передбачено частиною 6 статті 28 зазначеного Закону.

Таким чином, винесення Нововодолазьким районним відділом ВДВС постанова від 11.07.2016 р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору відповідає приписами законодавства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.09.2016 р. (суддя Аріт К.В.) у задоволенні скарги ПАТ "Нововодолазький молокозавод" на дії державного виконавця Нововодолазького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області відмовлено в повному обсязі, з огляду на необґрунтованість доводів заявника та відповідність оскаржуваної постанови ВДВС вимогам закону.

За апеляційною скаргою ПАТ "Нововодолазький молокозавод" Харківський апеляційний господарський суд (судді: Івакіна В.О., Пелипенко Н.М., Камишева Л.М.), переглянувши ухвалу господарського суду Харківської області від 27.09.2016 р. в апеляційному порядку, постановою від 10.11.2016 р. залишив її без змін з тих же підстав.

ПАТ "Нововодолазький молокозавод" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить ухвалу та постанову у даній справі скасувати та задовольнити скаргу про визнання незаконними дії Нововодолазького районного відділу ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області та скасування постанови від 11.07.2016 р. про відкриття виконавчого провадження, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вважає, що судами було допущено порушення у співвідношенні при застосуванні норм загального та спеціального законодавства та не взято до уваги, що в силу приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у даному випадку вимоги ВДВС вважаються конкурсними, оскільки виникли згідно з постановою від 06.10.2014 р., тобто до порушення ухвалою від 14.10.2014 р. справи про банкрутство, а відтак, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені у встановлений Законом строк або відхилені судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 29.09.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Нововодолазького районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44880816, з виконання наказу, виданого господарським судом Харківської області 21.06.2013 р. про стягнення з ПАТ "Нововодолазький молокозавод" боргу, згідно якої надано боржнику строк на добровільне виконання - до 03.10.2014 р. (т. 1 а.с. 150).

Боржник в установлений строк в добровільному порядку судове рішення не виконав, у зв'язку з чим 06.10.2014 р. старшим державним виконавцем ВДВС Нововодолазького районного управління юстиції винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 8 733,30 грн. (т. 1 а.с. 181).

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на дату винесення постанови ВДВС від 06.10.2014 р. про стягнення виконавчого збору), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Разом з цим, як встановлено судами, ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2014 р. у справі № 922/4152/14 прийнято до розгляду заяву про банкрутство ПАТ "Нововодолазький молокозавод", а ухвалою 14.10.2014 р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ "Нововодолазький молокозавод".

За приписами пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент порушення провадження у справі про банкрутство - 14.10.2014 р.) виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) та виконання рішень у немайнових спорах.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 24.10.2014 р. державним виконавцем, у зв'язку із надходженням ухвали господарського суду Харківської області від 14.10.2014 р. у справі № 922/4152/14, зупинено виконавче провадження з примусового виконання наказу суду у справі № 922/1776/13, виданого 21.06.2013 р. (том 1 а.с. 172).

Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема, пунктом 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" до закінчення строку дії зазначених обставин (частина 2 статті 39 цього Закону, в редакції, чинній на момент зупинення виконавчого провадження).

Судами першої та апеляційної інстанції також встановлено, що ухвалою господарського суду Харківської області від 26.05.2016 р. у справі № 922/4152/14, зокрема, затверджено мирову угоду між кредиторами та боржником - ПАТ "Нововодолазький молокозавод", припинено процедуру розпорядження майном, припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів та припинено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Нововодолазький молокозавод".

У зв'язку із прийняттям судом вказаної ухвали, боржник 05.07.2016 р. звернувся до органу ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження з огляду на укладення між кредиторами та боржником мирової угоди.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент затвердження мирової угоди), виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Постановою старшого державного виконавця Нововодолазького районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 07.07.2016 р. на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 та статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено виконавче провадження, постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій виведено в окреме провадження (том 1 а.с. 174).

11.07.2016 р. ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови від 06.10.2014 р. про стягнення 8 733,30 грн. виконавчого збору в межах виконання судового наказу.

За приписами частини 6 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Аналогічні положення стосовно того, що у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону (зокрема, затвердження мирової угоди), якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, закріплені також і у пункті 7 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору від 06.10.2014 р.).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним висновок судів стосовно того, що ВДВС виділило в окреме виконавче провадження щодо стягнення виконавчого збору, у зв'язку із невиконанням боржником у добровільному порядку рішення в строк до 03.10.2014 р., а при винесенні, у тому числі і оспорюваної постанови від 11.07.2016 р., державний виконавець дотримався приписів Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, статей 25, 28.

При цьому, судами першої та апеляційної інстанції були відхилені доводи заявника стосовно того, що заборгованість по виконавчому збору перед ДВС виникла до моменту порушення провадження справи про банкрутство та є конкурсною, яка не була заявлена в процедурі банкрутства та вважається погашеною, з посиланням на те, що виконавче провадження було відкрито до запровадження мораторію у справі про банкрутство № 922/4152/14 і строк на добровільне виконання не припав на час дії мораторію, а стаття 25 Закону України "Про виконавче провадження" не має часових обмежень щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, і обов'язок його сплати виникає з дати винесення постанови про стягнення виконавчого збору із визначенням конкретної суми.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. У касаційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає прийняті у справі ухвалу та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається, а викладені у касаційній скарзі доводи колегія суддів вважає непереконливими та такими, що спростовуються матеріалами справи, встановленими судами обставинами та зводяться до непогодження скаржника із судовим рішенням.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 р. у справі № 922/1776/13 господарського суду Харківської області залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя Т. Дроботова

Судді: І. Алєєва

Л. Рогач