ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18 серпня 2017 рокуСправа № 921/485/17-г/6
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Шумський І.П.,

Парафія ОСОБА_1 - Католицької Церкви села Байківці Тернопільського району Тернопільської області (вул. І.Франка, 3б, с. Байківці, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.) звернулась в Господарський суд Тернопільської області з позовом до Байковецької сільської ради (вул. Січових стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.) про визнання за Парафією ОСОБА_1 Греко-Католицької Церкви с. Байківці права власності на будівлю церкви ОСОБА_2, яка знаходиться за адресою вул. І.Франка, 3б, с. Байківці, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.

Розглянувши позовну заяву № б/н від 08.08.2017 та додані до неї документи суддя встановив, що вона містить ряд недоліків:

Частиною 1 статті 56 ГПК України вказано, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

А у пунктах 2,3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів; сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі, з дотриманням вимог ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, є бланк опису вкладення, який згідно п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, які затверджені Постановою КМ України №270 від 05.03.2009 (з наступними змінами та доповненнями) заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Разом з тим, Правилами надання послуг поштового зв'язку, передбачено, що підтвердженням надання послуг поштового зв'язку є документ (розрахунковий документ) встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція, тощо).

Із наведених норм вбачається, що належним доказом направлення саме копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві у справі може бути бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв'язку, разом з фінансовим чеком/квитанцією про відправлення.

В якості доказу направлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, позивачем додано до позовної заяви фіскальний чек № від 17.08.2017 та опис вкладення до повідомлення від 17.08.2017. Зі змісту опису вкладення вбачається, що позивачем на адресу Байковецької сільської ради (вул. Січових стрільців, 43, с. Байківці) направлено тільки позовну заяву.

З огляду на вказане, позивачем до позовної заяви додано докази надіслання Байковецькій сільській раді лише самої позовної заяви, але без доданих до неї документів (доказів на її обґрунтування).

У разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК (п.п. 3.5 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір".

У п. 2.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, щосудовий збір, зокрема з позовної заяви про визнання права власності на майно, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Частиною 2 статті 4 Законом України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом п. 3 ч. 2 ст. 54 і ст. 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (п. 2.2.1. постанови пленуму від 21.02.2013 №7).

Однак, Парафією ОСОБА_1 - Католицької Церкви села Байківці Тернопільського району Тернопільської області не подано документів, які б вказували на визначення вартості культової будівлі, про визнання права власності на яку вони наполягають, а отже і доказів сплати суми судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі.

Недодержання вимог статей 54, 56 та статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК (п.п.3.5. п.3 тієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18).

Відповідно до п.п. 4,6 ч.1 ст. 63 ГПК України, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі та доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ч.3 ст. 18 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" від 21.04.1991 № 987-12 релігійні організації мають право власності на майно, придбане або створене ними за рахунок власних коштів, пожертвуване громадянами, організаціями або передане державою, а також придбане на інших підставах, передбачених законом.

Згідно п. 9.8 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 29.02.1996 №02-5/109, до введення в дію Закону № 987-12 все майно церковних і релігійних громад в Україні було визнано державною власністю згідно зі статтею 366 Адміністративного кодексу ОСОБА_1 РСР 1927 року. Зазначене законодавство не було визнано нечинним з дня його прийняття, тобто таким, що не породило правових наслідків. Тому держава в особі органів, передбачених в статті 17 Закону № 987-12, є належним власником культових будівель і майна. Відповідно до статті 4 Закону України "Про власність" зазначені державні органи мають право володіти, користуватися і розпоряджатися цими будівлями і майном, а також вчиняти щодо цих майнових об'єктів будь-які дії, що не суперечать закону. Тому у господарських судів немає підстав для задоволення позовних вимог релігійних організацій до відповідних державних органів про визнання права власності на культові будівлі і майно або про зобов'язання цих органів передати зазначені будівлі і майно у власність або в користування, оскільки інше рішення порушує право державної власності, виходячи із змісту чинного законодавства.

В той же час, відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються організаціями, на балансі яких вони знаходяться, у безоплатне користування або повертаються у власність релігійних організацій безоплатно за рішеннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Республіці Крим - Уряду Республіки Крим.

Враховуючи викладене, керуючись п.п. 4,6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Повернути без розгляду позовну заяву б/н від 08.08.2017 та додані до неї документи, всього на 40 арк., Парафії ОСОБА_1 - Католицької Церкви села Байківці Тернопільського району Тернопільської області (вул. І.Франка, 3б, с. Байківці, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.).

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя І.П. Шумський