ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" серпня 2017 р. Справа № 907/571/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники, м. Ужгород

ДО виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород

ПРО визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №217 від 20 липня 2017 року Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. 8 Березня - Можайського

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_1, директор ТзОВ "Підлипники";

ОСОБА_2, довіреність від 20.07.2017 року;

від відповідача - ОСОБА_3, довіреність №03-17/172 від 24.05.2017 року;

У засіданні суду взяли участь представники ОСББ «Можайського 34»: ОСОБА_4, довіреність від 01.08.2017 року; ОСОБА_5, довіреність від 01.08.2017 року; ОСОБА_6, довіреність від 01.08.2017 року; ОСОБА_7, довіреність від 01.08.2017 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Підлипники, м. Ужгород звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород про визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №217 від 20 липня 2017 року Про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки по вул. 8 Березня - Можайського.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 26.07.2017 порушено провадження у справі №907/571/17 та призначено справу до розгляду на 09.08.2017р.

Від відповідача до початку судового засідання надійшло письмове клопотання про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Вказує, що пунктом З Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України№ 2 від 06.03.2008 «Про практику застосуванню адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», визначено що: відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Аналогічна справа була розглянута Вищим адміністративним судом України (справа № 361/8577/14-а, від 06.10.16) за позовом ТОВ «Підприємство «Будконтракт» до управління містобудування та архітектури Броварської міської ради про визнання протиправним та скасування відклику містобудівних умов та обмежень.

Представники позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти задоволення клопотання відповідача про припинення провадження у справі заперечили.

Розглянувши подане представником відповідача клопотання про припинення провадження у справі, заслухавши пояснення представника позивача з даного приводу, суд приходить до висновку у задоволенні вказаного клопотання відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно зі ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі, зокрема: справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

Згідно рекомендацій, викладених у п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, зокрема, у сфері містобудування, в тому числі за участю центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідач у поданому ним суду клопотанні виходить з того , що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку суду, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справі, що розглядається, спір стосується не стільки правомірності дій виконавчого комітету Ужгородської міської ради при прийнятті оспорюваного рішення та Відділу архітектурно-будівельного контролю щодо видачі Товариству дозвільних документів, скільки правомірності передачі у довгострокову оренду Товариству спірної земельної ділянки у зв'язку з будівництвом та обслуговуванням об'єктів інженерної і транспортної інфраструктури по вул. 8 Березня - Можайського, тобто цивільного права, що підтверджується наявними у справі матеріалами, а отже, відповідач дійшов помилкового висновку щодо вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки, передачі її у довгострокову оренду та видачі дозвільних документів та введення в експлуатацію об'єктів інженерної та транспортної інфраструктури з видачею правовстановлюючих документів подальше оспорювання правомірності таких дій має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право (Постанова Верховного Суду України від 03.11.2015 року у справі №826/11984/14).

Крім того, представником відповідача подано письмове клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34, м. Ужгород, вул. Можайського, буд. 34.

Відповідно до пункту 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Відповідно до пункту 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 року ГПК передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що відповідачем належним чином обґрунтовано подане ним клопотання, а відтак, підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такою обставиною, зокрема, є клопотання відповідача.

Враховуючи наведене, зважаючи на необхідність витребування додаткових документів, суд вважає необхідним розгляд справи відкласти.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України),

СУД УХВАЛИВ:

1. В задоволені клопотання виконавчого комітету Ужгородської міської ради, м. Ужгород про припинення провадження у справі відмовити.

2. Розгляд справи відкласти на "17" серпня 2017 р. на 10:00 год.

Засідання відбудеться у приміщенні суду за адресою: м. Ужгород, вул. Коцюбинського, 2а, зал судових засідань №2.

3. Зобовязати до дня розгляду справи подати повторно суду:

Позивача: докази надіслання третій особі копії позовної заяви та доданих до неї документів;

Відповідача: письмове пояснення по суті спору з доказами в його обґрунтування;

Третю особу: письмове пояснення по суті спору з доказами в його обґрунтування.

4 . Сторонам направити своїх повноважних представників в судове засідання надавши їм відповідні довіреності, які будуть залучені до матеріалів справи. Суд звертає увагу сторін, що вони не позбавлені права направити витребувані документи та пояснення по суті спору на адресу суду поштовим відправленням або подати їх через канцелярію суду. В свою чергу, будь-які документи (кожна сторінка), які подаються сторонами до суду, мають бути належним чином засвідчені підписом особи, яка уповноважена на засвідчення відповідності копій оригіналам, прошиті, пронумеровані, посвідчені датою та скріплені печаткою підприємства, установи, організації.

5. Попередити сторони, що у випадку ненадання витребуваних доказів, документів, або у випадку незявлення в судове засідання представників сторін, позов відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянутий за наявними у справі матеріалами.

6. Звернути увагу сторін на те, що відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу. Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.

Суддя О.Ф. Ремецькі