ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.08.2017 Справа № 904/6260/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Петроліум", м. Одеса

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФХК 2005", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1, м. Одеса

про визнання права власності на нерухоме майно

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Зеленяк Є.С., дов. б/н від 23.06.17 р., представник;

від відповідача: Заспенко А.А., дов. б/н від 15.06.17 р., представник;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК Петроліум" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання права власності на нерухоме майно - комплекс автозаправної станції, яка в цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89, 7 кв.м., автомайстерні (Б), загальною площею 76, 3 кв.м., вбиральні (В), навісу (Г), змощення (І), колонки IIV, ємності VI-VIII та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що позивач не є добросовісним набувачем у розумінні статті 344 Цивільного кодексу України, оскільки, починаючи з 2007 року знав про відсутність у нього підстав для набуття права власності та знав про наявність законного власника - відповідача, право власності якого було зареєстровано в 2009 році.

14.08.2017 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2016 р. господарським судом Дніпропетровської області розглянуто спір №904/7549/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФХК 2005» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Петроліум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Сан Ойл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Веста Сервіс», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном.

За результатами розгляду зазначеного вище спору, господарським судом прийнято рішення відповідно до якого вирішено усунути ТОВ «ФХК 2005» перешкоди в користуванні майном, що належить останньому на праві власності, зобов'язавши ТОВ "СК Петроліум" звільнити, шляхом виселення з нежитлових приміщень, автозаправну станцію, яка в цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м., авто майстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м., вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-У, ємності У-УПІ, за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі звільнити й від майна ТОВ "СК Петроліум". Крім того, вирішено усунути ТОВ "ФХК 2005" перешкоди в користуванні майном, що належить йому на праві власності, зобов'язавши ТОВ "Торговий дім "Сан Ойл" звільнити, шляхом виселення з нежитлових приміщень, автозаправну станцію, якав цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м., авто майстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м., вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-V, ємності V-VПІ, за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі звільнити й від майна ТОВ "Торговий дім "Сан Ойл"; усунути ТОВ "ФХК 2005" перешкоди в користуванні майном, що належить на праві власності, зобов'язавши ТОВ "Веста Сервіс" звільнити, шляхом виселення з нежитлових приміщень, автозаправну станцію, яка в цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м., авто майстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м., вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-V, ємності V-VПІ, за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі звільнити й від майна ТОВ "Веста Сервіс"; усунути ТОВ "ФХК 2005" перешкоди в користуванні майном, що належить йому на праві власності, зобов'язавши Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 звільнити, шляхом виселення з нежитлових приміщень, автозаправну станцію, яка в цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м., авто майстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м., вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-У, ємності У-УПІ, за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі звільнити й від майна фізичної особи підприємця ОСОБА_4.

Вказаним вище рішенням встановлено, що ТОВ "ФХК 2005" (Відповідач у даній справі) придбало автозаправну станцію, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, на прилюдних торгах, про що останньому приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Убієнних Лідією Михайлівною видано свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 03.07.2007 р.

Право власності ТОВ "ФХК 2005" на вказане вище нерухоме майно 05.06.2009 р. зареєстроване Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" під реєстраційним номером 2533577, про що внесений запис №251 в реєстрову книгу № 1доп.Н Кр. Р-н-22.

В той же час, господарським судом у справі № 904/7549/16 встановлено факт того, що ТОВ «СК Петроліум» (Позивач у даній справі) без відповідної правової підстави користується та розпоряджається спірним майно, укладаючи з третіми особами договори оренди спірного майна.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 р. зазначене вище рішення у справі № 904/7549/16 залишено без змін, тобто останнє набрало законної сили - 15.02.2017 р., у зв'язку з чим господарським судом видано накази.

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Звертаючись із даним позовом, ТОВ СК Петроліум» посилається на те, що починаючи з 2003 року останній є безтитульним володільцем спірного майна. В підтвердження зазначеного позивач посилається на те, що протягом всього строку останній сплачує комунальні платежі, здійснює утримання спірного майна та його капітальний ремонт.

Посилаючись на відкритість, безперервність та добросовісність володіння спірним майном, ТОВ СК Петроліум» просить суд визнати за ним право власності на спірний майно-комплекс автозаправної станції.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 328 Цивільного кодексу України унормовано, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Тобто, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду у випадку, коли особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти ним протягом десяти років, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виходячи із змісту ст. 344 ЦК України набувальна давність поширюється на випадки фактичного безтитульного володіння чужим майном.

Безтитульне володіння - це фактичне володіння, яке не спирається на які-небудь правові підстави набувальної давності і розповсюджується на випадки фактичного, безтитульного володіння чужим майном. При цьому, наявність у володільця певного юридичного титулу, виключає застосування набувальної давності.

Для застосування ст. 344 ЦК України під час розгляду справи необхідно встановлювати наступні обставини:

- момент виникнення права власності за набувальною давністю та строк володіння;

- характер володіння (добросовісне, недобросовісне);

-обставини справи, за якими виникло володіння спірним майном й чи підпадає це володіння під ознаки безтитульного (незаконного) володіння;

-юридичний статус спірного майна, а саме, чи є це майно чужим для позивача;

- особу, яка є власником спірного майна

Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору встановлюються на підставі доказів.

При цьому, в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як встановлено судом у справі № 904/7549/16, ТОВ "СК Петроліум" на підставі протоколу № 9 проведення прилюдних торгів від 02.08.2002 з продажу нерухомого майна - автозаправної станції Приватним підприємством "Горець" і акту продажу арештованого майна на торгах - автозаправної станції Приватним підприємством "Горець" від 13.08.2002 придбало у власність спірне майно, проте, рішенням господарського суду Одеської області від 22.07.2003 у справі № 17-6-40/02-7608 вищевказані прилюдні торги були визнані недійсними на підставі ст. 48 ЦК УРСР і спірна АЗС повернута у власність Приватному підприємству "Горець".

22.09.2003 р. на підставі договору купівлі-продажу № 12/03 від 22.09.2003 р. вказана автозаправна станція була продана Приватним підприємством "Горець" Приватному підприємству "Данапріс -Тур".

25.09.2003 р. Приватне підприємство "Данапріс-Тур" продало спірну АЗС на підставі договору купівлі-продажу № 25/09 Приватному підприємству "Технопромгруп".

20.05.2004 р. за договором застави від 20.05.2004 рю спірна АЗС була передана Приватним підприємством "Технопромгруп" у заставу ВАТ "Державний експертно-імпортний банк України", у зв'язку з чим, на будівлю АЗС було накладено заборону відчуження.

У серпні 2006 р. господарським судом Дніпропетровської області було розглянуто спір за позовом ТОВ «СК Петроліум» до ПП «Технопромгруп», ВАТ "Державний експертно-імпортний банк України" про визнання недійсним договору застави від 20.05.2004 р., за результатами розгляду якого у позові ТОВ «СК Петроліум» було відмовлено.

Зважаючи на те, що ПП «Технопромгруп» не сплатило заборгованість перед ВАТ "Державний експертно-імпортний банк України", з метою задоволення вимог іпотекодержателя, на спірне майно було звернуто стягнення та організовано прилюдні торги з його продажу.

За результатами проведення прилюдних торгів, у липні 2007 року ТОВ "ФХК 2005" придбало автозаправну станцію, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 03.07.2007 р., виданого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Убієнних Лідією Михайлівною ТОВ "ФХК 2005" належить право власності на нерухоме майно, а саме автозаправної станції, яка в цілому складається з: автозаправки (А), загальною площею 89,7 кв.м, автомайстерні (Б), загальною площею 76,3 кв.м, вбиральні (В), навісу (Г), замощення (І), колонки ІІ-V, ємності VІ-ІІІ, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с. 12).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно власником спірного майна, починаючи з 05.06.2009 р. є відповідач - ТОВ "ФХК 2005".

Таким чином, починаючи з 2009 року спірне майно має титульного володільця - ТОВ «ФХК 2005».

ТОВ «СК Петроліум», не погодившись із проведеними торгами, оскаржило їх в судовому порядку, проте, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2009 р. у справі № 18/333-07 в задоволенні позовних вимог ТОВ «СК Петроліум» про визнання недійсними торгів, за результатами яких власником спірного майна стало ТОВ «ФХК 2005», відмовлено.

Зазначене вище рішення господарського суду від 19.02.2009 р. постановами Дніпропетровського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України, залишено без змін.

Виходячи з положень статті 344 ЦК України для визнання права власності за набувальною давністю необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, тобто, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права.

Натомість із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СК Петроліум» отримало спірне майно у власність за результатами прилюдних торгів № 9, які в подальшому рішенням господарського суду Одеської області від 22.07.2003 р. у справі № 40/02-7608 були визнані недійсними.

Крім того, як вже встановлено вище, ТОВ «СК Петроліум» у 2006 р. та у 2009 р. звертався до суду із метою оскарження договору застави та прилюдних торгів відносно спірного майна.

Зазначене вище свідчить про те, що з моменту скасування підстави для набуття ТОВ «СК Петроліум» права власності на спірне майно, останній став фактично безтитульним володільцем, який був обізнаний про незаконність свого володіння, що, в свою чергу, унеможливлює набуття позивачем права власності на спірне майно в порядку ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України.

До того ж, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2016 р. у справі № 904/7549/16 встановлено, що ТОВ "ФХК 2005" неправомірно позбавлено права користування власним нерухомим майном, в той час, як ТОВ «СК Петроліум», а також орендарі, яким останнім майно передано у користування, використовують спірні приміщення без належних на те підстав.

Зазначені вище обставини спростовують твердження позивача про те, що протягом визначеного ним строку спірним майном він володів добросовісно.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Одночасно із поданням позовної заяви позивачем подано заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до якої останній просить накласти арешт на спірне нерухоме майно, а також зупинити вчинення виконавчих дій з виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2016 р. у справі № 904/7549/16.

Зважаючи на те, що судом встановлено необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, у суду відсутні і підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Крім того, звертаючись із даним позовом, позивач сплатив судовий збір в сумі 2 647, 41 грн. згідно платіжного доручення № PTR10011 від 23.05.2017р. (а.с.11).

Згідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовної заяви майнового характеру 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; з позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2.2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2017 р. зобов'язано позивача надати суду незалежну експертну оцінку вартості спірного нерухомого майна станом на червень 2017 року.

На виконання вимог суду, позивачем надано експертну оцінку згідно якої вартість майна склала 2 499 508 грн., у зв'язку з чим ставка судового збору за подання даного позову складає 37 492, 62 грн., в той час як вже зазначено вище, позивачем сплачено судовий збір лише в сумі 2 647, 41 грн.

З огляду на викладене, до стягнення з позивача підлягає недоплачений на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 34 845, 21 грн.

Керуючись нормами статтями 316, 317, 319, 328, 344 Цитвільного кодексу України, 32, 33, 35, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Петроліум» (650802, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 4, корп.. Б, ) в доход Державного бюджету України в особі Управління Державної Казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області (, рахунок 3005 в Відділенні банку ГУДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, код бюджетної класифікації 22030001 ) 34 845, 21 грн. (тридцять чотири тисячі вісімсот сорок п'ять гривень 21 коп.) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18.08.2017

Суддя І.Ф. Мельниченко