ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Справа № 916/2507/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоМачульського Г.М. (доповідач),
суддівКоробенка Г.П.,
Дроботової Т.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуГоловного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
на постановуОдеського апеляційного господарського суду
від22.03.2017
у справі№916/2507/16
Господарського судуОдеської області
за позовомПайового товариства Gloria Commerce Ou
до1.Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області 2.Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області
третя особаТовариство з обмеженою відповідальністю "КВ Трейд"
простягнення суми

за участю

- позивача:Швець Н.О. (довіреність від 17.11.2014)
- відповідача-1:Коперсак М.С. (довіреність від 15.08.2016),

В С Т А Н О В И В:

Пайове товариство Gloria Commerce Ou (далі - позивач) звернулося у суд з даним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач-1) та Головного управління Державної казначейської служби в Одеській області (далі - відповідач-2) про відшкодування шкоди, завданої органом досудового розслідування у сумі 670789,19 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані завданням відповідачем-1 збитків у наведеному розмірі внаслідок втрати майна позивача, а саме спирту етилового ректифікованого, який був вилучений органом досудового розслідування на зберігання в межах відповідного кримінального провадження.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 23.11.2016 (суддя Літвінов С.В.) в позові відмовлено.

Оскарженою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Філінюк І.Г., судді Лавриненко Л.В., Лашин В.В.), вказане рішення суду скасоване та прийнято нове, яким позов задоволено, вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі відповідач-1 просить скасувати вказану постанову суду апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Учасники судового процесу відповідно до приписів статті 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлялися про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач-2 та третя особа не використали наданого законом процесуального права на участь своїх представників у судовому засіданні, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги.

Переглянувши у касаційному порядку оскаржене судове рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.

Відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної норм матеріального і процесуального права, а згідно статті 11111 ч.2 п.4 цього кодексу у постанові суду касаційної інстанції мають бути зазначені стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду, рішення, постанови апеляційного господарського суду.

Як встановлено апеляційним судом, 02.12.2013 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "КурскПродукт" був укладений контракт № 1, з урахуванням додаткової угоди від 02.03.2014 № 4, на поставку спирту етилового ректифікованого з харчової сировини (далі-спирт) вагою 22, 893 тонни на загальну суму 25189,23 доларів США, вантажоодержувачем за даним контрактом визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "Велуна" (Чехія, м.Тешен, вул. Веадуктова 593/17).

На виконання зазначеного договору, позивач уклав з Tовариством з обмеженою відповідальністю "Нечипорук транспорт" (далі - Товариство) договір на надання транспортно-експедиційних послуг від 25.01.2014 № 172, згідно яким Товариство здійснювало міжнародне перевезення по території України в режимі транзит за маршрутом Росія - Чехія, спирту завантаженого 12.03.2014 ТОВ "КурскПродукт".

Також встановлено, що під час здійснення перевезення вантажу по території України, ТОВ "Велуна" відмовилось від договору, тому позивач вимушений був змінити отримувача вантажу та маршрут доставки спирту, у результаті отримувачем вантажу стало ТОВ "Фирма Ост-Меркурий", а кінцевим пунктом маршруту - ПМР, м. Рибниця, вул. Мічуріна, 45. У зв'язку з поломкою транспортних засобів, за допомогою яких здійснювалось транспортування спирту, вказані у митних документах транспортні засоби були замінені Товариством на тягач д/н НОМЕР_1 (далі-тягач) та причеп д/н ВО 1718 XX (далі-причеп). При цьому Товариство про всі зміни повідомило Сумську, Тернопільську, Ягодинську, Південну митницю (м/п Кучурган-Первомайськ) і жодних заперечень від Міндоходів України не одержало.

05.06.2014 транспортний засіб, за допомогою якого здійснювалось транспортування спирту, був затриманий в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Кучурган", Білгород-Дністровського прикордонного загону, капітаном податкової міліції старшим слідчим з ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ ДВС в Одеській області Вірановським Є.В. та цього ж дня слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ Міндоходів в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000129 (далі - кримінальне провадження) за фактом незаконного транспортування підакцизних товарів, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України.

В рамках кримінального провадження, 06.06.2014 Приморським районним судом м. Одеси винесено ухвалу про накладення арешту на автомобіль "ДАФ", реєстраційний номер НОМЕР_1, напівпричіп - контейнеровоз Е "Van Hool" р.н. НОМЕР_2, металеву цистерну об'ємом 33000 л, в якій знаходилась рідина з характерним запахом спирту у кількості 22,893 тонни та документи митного оформлення.

Апеляційним судом встановлено, що в рамках кримінального провадження 08.08.2014 призначено судово - хімічну експертизу експериментальних зразків рідин відібраних 05.06.2014 в ході огляду зазначеного автомобіля та напівпричепу, проведення якої доручено спеціалістам Одеської прикордонної Державної контрольно-токсилогічної лабораторії, за результатами проведеного дослідження від 18.08.2014 №182 встановлено, що рідина є спиртом етиловим міцністю 96,6% та відповідає ДСТУ "Спирт етиловий".

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.10.2014 (далі-ухвала) скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2014 про накладення арешту на майно Товариства, а саме на тягач та причеп, зобов'язано старшого слідчого з ОВС 1 ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області Вірановського Є.В. повернути Товариству тягач та причеп.

На підстави ухвали Товариство неодноразово зверталося до старшого слідчого ОВС Першого відділу КР СУ ФР ГУ ДЕС в Одеській області Вірановського Є.В. та Генеральної прокуратури України про повернення тягача та причепу і тільки 13.03.2015 Товариство отримало від працівників податкової міліції тягач та причеп з металевої цистерною об'ємом 33000 л., про що свідчить розписка представника Товариства ОСОБА_7 від 13.03.2015.

Також встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.11.2014 надано старшому слідчому з ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області Вірановському Є.В. дозвіл на проведення обшуку в офісних та складських приміщеннях, за адресою: м. Одеса, провулок Локомотивний, 21, з метою відшукання та вилучення товарино-матеріальних цінностей, які передавалися на відповідальне зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю "КВ Трейд", чорнових записів та комп'ютерної техніки, системні блоки, ноутбуки, планшети), на яких міститься інформація щодо розтрати ввіреного службовим особам ТОВ "КВ Трейд" на відповідальне зберігання майна, а також інших документів, предметів, що були об'єктом кримінально протиправних дій, цінностей та речей, набутих кримінально протиправним шляхом, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути доказами під час судового розгляду кримінального провадження.

Протоколом обшуку від 13.11.2014 території за адресою: м. Одеса, пров. Локомотивний, 21 проведеного старшим слідчим з ОВС першого ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області Вірановським Є.В., встановлено, що переданий на відповідальне зберігання, згідно акта приймання-передачі від 05.06.2014, спирт відсутній, за вказаним фактом розпочате кримінальне провадження.

Листом від 14.11.2014 Сумська митниця Міндоходів України звернулась до Головного управління Міндоходів у Одеській області, відповідно до якого просила підтвердити наявність товару "спирт етиловий", на який був накладений арешт згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2014 та відповідно до якого СУ ФР ГУ Міндоходів в Одеській області проводиться провадження, на що остання листом від 19.11.2014 відповіла, що СУ ФР ГУ ДФС в Одеській області проводиться досудове розслідування провадження та в період часу з 13.11.2014 по 14.11.2014 проведено обшук території за адресою: м. Одеса, пров. Локомотивний, 21 в ході якого встановлено, що вилучена цистерна порожня, спирт у кількості 22,8 тонн відсутній, у зв'язку з чим проводяться дії направлені на встановлення місцезнаходження викраденого спирту.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 08.10.2015 та листа від 29.10.2015 відповідача-1, кримінальне провадження, яке було об'єднано з кримінальним провадженням № 0000007, було виділено в окреме провадження № 0000294 та закрито на підставі п.2 ч. 1 ст.284 КПК України (за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення).

Апеляційним судом встановлено, що першим слідчим відділом слідчого управління прокуратури Одеської області розслідується кримінальне провадження № 0000233 від 29.09.2014 за ч. 2 ст. 364, ст. 356 Кримінального кодексу України за фактом зловживання службовим становищем співробітниками СУ ФР ТУ Міндоходів в Одеській області при вилучені товарно-матеріальних цінностей у складських приміщеннях ТОВ "КВ-Трейд" та згідно постанови цієї прокуратури від 15.06.2015 позивача залучено в якості потерпілого до цього кримінального провадження.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що він, як покупець спирту втратив право власності на нього внаслідок неправомірних дій відповідача-1, у зв'язку з чим зазнав матеріальної шкоди у сумі його вартості, яка складає 25189,23 доларів США, що відповідно до первинних документів та митної декларації еквівалентно 670789,195 грн. та станом на 09.09.2016 курс НБУ за один долар США становить 26,63 грн.

Суд першої інстанції свій висновок про відмову в позові мотивував тим, що позивач не довів наявності у діях відповідачів складу цивільного правопорушення та визнання у передбаченому законом порядку незаконності чи протиправності дій відповідача-1 під час проведення слідчих дій у провадженні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що неправомірні дії та бездіяльність відповідача-1, які виразилися у не забезпеченні збереження вилученого у позивача майна та неповернення його протягом тривалого часу, свідчить про невиконання відповідачем-1 покладеного на нього законодавством обов'язку забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна, тому такі дії та бездіяльність відповідача-1 свідчать про наявність складу цивільного правопорушення, що є підставою для задоволення позову.

Підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції відсутні виходячи із наступного.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Приписами статті 1176 цього Кодексу встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (ч.6).

Відповідно до приписів статті 1166 наведеного Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1). Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2).

Пунктом 18 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України" передбачено, що зберігання речових доказів у вигляді спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється у місцях зберігання, відомості про місцезнаходження яких внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання та з дотриманням вимог Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року N 1340.

Частиною другою пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року N 1340 "Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним" встановлено, що спирт етиловий, алкогольні напої та тютюнові вироби зберігаються у місцях зберігання, відомості про місцезнаходження яких внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання, а така продукція, що перебуває під митним контролем, у встановлених законом випадках може також зберігатися на складах митних органів.

Згідно пункту 1.1 Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру, який затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 28 травня 2002 року N 251 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 серпня 2002 року за N 670/6958, Єдиний державний реєстр місць зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це перелік місць, що використовуються для зберігання спирту, та приміщень, що використовуються для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (далі - місце зберігання), який містить відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Апеляційним судом встановлено, що причеп на якому була розміщена цистерна зі спиртом, власником якого є позивач, був арештований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2014 та переданий на зберігання ТОВ "КВ Трейд" згідно акта приймання-передачі майна.

При цьому апеляційним судом встановлено, що спирт зберігався за адресою: м.Одеса, пров.Локомотивний, 21, де співробітниками відповідача-1 13.11.2014 було проведено обшук та виявлено відсутність спирту.

Із встановлених судом апеляційної інстанції обставин вбачається, що ухвалою скасовано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2014, як незаконну, оскільки Товариство не є належним суб'єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт належному йому майна.

Врахувавши наведені обставини та норми права, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що оскільки відповідач-1 не забезпечив збереження вилученого у позивача майна у визначеному законодавством порядку та не повернув його з огляду на скасування ухвалою незаконного арешту цього майна, у діях відповідача вбачається склад цивільного правопорушення.

Відповідач-1 цих висновків суду не спростував та не довів, що шкоду завдано позивачу не з його вини.

Більш того відповідачем-1 не доведено, що ТОВ "КВ Трейд" був включений до Єдиного реєстру місць зберігання спирту, що свідчить про те, що вилучений співробітниками відповідача-1 спирт не міг зберігатися на даному підприємстві і на нього не могла покладатися відповідна відповідальність.

Наведеним спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності оскарженої постанови суду апеляційної інстанції.

Не може бути підставою для скасування судового рішення, яка зазначена у касаційній скарзі, вказівка у постанові суду апеляційної інстанції про відшкодування заподіяної шкоди за рахунок коштів Головного управління Державної фіскальної служби в Одеської області, оскільки у постанові цього суду правильно зазначено про відшкодування шкоди з державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеської області.

Так, відповідно до пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45), рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно пункту 5 підпункту 2 цього Порядку під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо роз'яснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання.

Отже зазначення у постанові суду апеляційної інстанції про таке відшкодування за рахунок коштів Головного управління Державної фіскальної служби в Одеської області у разі сумнівів у цій частині щодо виконання судового рішення, може бути вирішено на підставі статті 89 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації"), у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації", повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже вказані рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у даній справі як джерело права.

За вказаних обставин оскільки фундаментальних порушень не встановлено, підстав для скасування оскарженої постанови немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111 Господарського процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 у справі Господарського суду Одеської області №916/2507/16, залишити без змін.

Головуючий суддя Г.М. Мачульський

Судді Г.П. Коробенко

Т.Б. Дроботова