ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.2017 Справа № 904/7039/17

За позовом Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс", м. Жовті Води Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

про стягнення 79751,80 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність № 18/217 від 16.01.2017;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс" (далі - відповідач), у якій заявило вимоги про стягнення з відповідача 60600,98 грн основного боргу, 5329,50 грн пені, 2910,53 грн інфляційних втрат, 675,65 грн 3% річних та 12120,319 грн штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості, нарахованих з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди державного нерухомого майна №12/02-5790-ОД від 18.09.2015, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та відповідачем на приміщення загальною площею 1296 м2, яке перебуває на балансі позивача.

Ухвалою суду від 06.07.2017 порушено провадження у справі та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро.

18.07.2017 3-я особа надала до суду письмові пояснення, якими повністю підтримала заявлені позовні вимоги, зазначивши при цьому, що відповідачем не погашено заборгованість з орендної плати, про що останньому було направлено претензію, яка залишена без відповіді та задоволення. З огляду на що 3-я особа просить суд задовольнити позовні вимоги.

31.07.2017 позивач звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог, в якій заявляє до стягнення з відповідача 59064,03 грн - основного боргу, 5297,19 грн - пені, 2905,96 грн - інфляційних нарахувань, 671,82 грн - 3% річних та 11812,80 грн - штрафу. Заяву обґрунтовано тим, що відповідачем на підставі п. 3.11 договору був сплачений завдаток за останній місяць оренди (рахунок від 12.10.2015 №24-0000054) на загальну суму 13967,37 грн, з яких 30% ДП „СхідГЗК 5819,75 грн. Так як договір є розірваним, заборгованість за період з серпня 2016 по 20.06.2017 з урахуванням сплаченого раніше відповідачем завдатку складає 59064,03 грн, у звязку з чим позивач вважає за необхідне здійснити перерахунок нарахованої пені, 3% річних, індексу інфляції за травень 2017 та штрафу від суми заборгованості у розмірі 20%.

Частиною 4 статтею 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Таким чином, суд визнає заяву позивача про зменшення позовних вимог такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач участь свого повноважного представника у засіданні суду не забезпечив, відзиву на позов та інших витребуваних господарським судом документів не надав; про дату, час і місце проведення судових засідань відповідач повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Від відповідача на адресу господарського суду повернулися рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, що свідчать про отримання ним ухвал суду від 06.07.2017 та від 18.07.2017.

При цьому, стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (далі - орендодавець, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гобумокс" (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди №12/02-5790-ОД індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно будівлю (реєстраційний номер 14309787.12.АААЖБЕ243) площею 1296,0 кв. м., розміщене за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11 одноповерхової будівлі, що перебуває на балансі ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 20.03.2015 становить за незалежною оцінкою 721321,0 грн.

Згідно з п. 1.2 договору майно передається в оренду з метою іншого використання (виробничі потреби).

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно; власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди (п. 2.2 договору).

На виконання умов договору орендодавцем було передано, а орендарем прийнято у тимчасове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно, що знаходиться на балансі ДП "СхідГЗК", розташоване за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11, а саме: нежитлове приміщення площею 1296,0 кв.м, оціночною вартістю 721321,0 грн (станом на 20.03.2015). Даний факт підтверджується складеним сторонами договору та балансоутримувачем актом приймання-передачі орендованого об'єкту від 18.09.2015, який є невід'ємною частиною договору (а.с. 53).

Пунктами 5.2, 5.3 договору орендаря зобов'язано протягом місяця, після підписання договору внести завдаток, передбачений цим договором, який стягується до державного бюджету і балансоутримувачу у співвідношення, визначеному у пункті 3.6 цього договору, а також своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Умовами пункту 3.1 договору передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 зі змінами (далі - Методика розрахунку), або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2015р. 11639,49 грн.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4 договору, у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) добова плата за дні користування визначається з чинною Методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

У пункті 3.6 договору узгоджено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж: 70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 8147,64 грн і 30% балансоутримувачу у розмірі 3491,85 грн щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря протягом дії договору.

У відповідності до пункту 3.11 договору зобов'язання орендаря за сплатою орендної плати забезпечуються у вигляді завдатку в розмірі не меншому, ніж орендна плата за один (базовий) місяць оренди, який вноситься в рахунок плати за останній місяць оренди.

Після закінчення основного строку договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць з урахуванням внесеного орендарем завдатку (п. 5.2 договору).

Вказаний договір укладено строком на два роки та 11 місяців, що діє з 18.09.2015 по 17.08.2018 (включно) (п. 10.1 договору).

Як вбачається матеріалів справи, в період з серпня 2016 по червень 2017 об'єкт оренди використовувався відповідачем, що підтверджується підписаними сторонами без заперечень та зауважень актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

- №24-0000161 від 31.08.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000198 від 30.09.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000232 від 31.10.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000264 від 30.11.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000284 від 31.12.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000022 від 31.01.2017 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000042 від 31.01.2017 на суму 157,12 грн;

- №24-0000078 від 15.03.2017 на суму 14584,48 грн;

- №24-0000095 від 31.03.2017 на суму 14847,00 грн;

- №24-0000124 від 30.04.2017 на суму 14980,62 грн;

- №24-0000146 від 31.05.2017 на суму 15175,37 грн,

а також виставленими відповідачу рахунками на оплату:

- №24-0000161 від 31.08.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000198 від 30.09.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000232 від 31.10.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000264 від 30.11.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000284 від 31.12.2016 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000022 від 31.01.2017 на суму 14282,96 грн;

- №24-0000042 від 31.01.2017 на суму 157,12 грн;

- №24-0000078 від 15.03.2017 на суму 14584,48 грн;

- №24-0000095 від 31.03.2017 на суму 14847,00 грн;

- №24-0000124 від 30.04.2017 на суму 14980,62 грн;

- №24-0000146 від 31.05.2017 на суму 15175,37 грн;

- №24-0000175 від 20.06.2017 на суму 10278,72 грн, копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 57-77, 83-84).

Відповідач 20.06.2017 повернув позивачу об'єкт оренди, про що свідчить акт приймання-передачі з оренди нежитлового приміщення площею 1296,0 кв.м будівлі, що знаходиться на балансі ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" за адресою: м. Жовті Води, пров. Монтажний, 11 (а.с. 85), однак свої зобов'язання щодо сплати орендних платежів на користь балансоутримувача (в розмірі 30% від загальної суми орендної плати) належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Згідно наданого позивачем реєстру платежів від ТОВ "Гобумокс" до ДП "Схід ГЗК", відповідач сплатив позивачу за договором в рахунок оплати орендних платежів спірного періоду лише 5819,75 грн - завдатку за останній місяць оренди (платіжне доручення №326, дата зарахування коштів 16.12.2015).

Тож, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача по орендній платі перед балансоутримувачем, з урахування суми завдатку за останній місяць оренди, становить 59064,03 грн за період з серпня 2016 по травень 2017.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, враховуючи пункт 3.6 договору, строк сплати орендної плати за спірний період є таким, що настав.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем за договором у сумі 59064,03 грн відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

З урахуванням викладеного, з відповідача підлягає стягненню 59064,03 грн заборгованості зі сплати орендних платежів.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 цього Кодексу, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункту 3.8 договору сторони узгодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За умовами пункту 3.9 договору, у разі якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж за три місяці, орендар сплачує штраф у розмірі 20% від суми заборгованості.

Позивач заявив до стягнення з відповідача пеню за період прострочення сплати орендних платежів з 16.09.2016 по 16.06.2017, яка розрахована за кожен місяць оренди окремо, в загальній сумі 5297,19 грн та штраф у розмірі 20% на підставі п. 3.9 договору в сумі 11812,80 грн.

Штраф та пеня у відповідності до ч. 2 ст. 217 ГК України є різновидами штрафних санкцій, як одного із видів господарських санкцій, тому передбачена в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу повною мірою узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на наведене суд вважає, що в даному випадку одночасне стягнення з відповідача за порушення господарського зобов'язання штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, не суперечить приписам статті 61 Конституції України.

Перевіркою здійснених позивачем розрахунків пені та штрафу у розмірі 20% судом встановлено їх обґрунтованість та арифметичну вірність.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно розрахунку інфляційні нарахування становлять 2905,96 грн (за загальний період з жовтня 2016 по червень 2017), а річні - 671,82 грн (за загальний період з 16.09.2016 по 16.06.2017).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гобумокс" (52210, м. Жовті Води Дніпропетровської області, пров. Монтажний, 11; ідентифікаційний код 21892758) на користь Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, м. Жовті Води Дніпропетровської області, вул. Горького, 2; ідентифікаційний код 14309787) 59064,03 грн заборгованості, 5297,19 грн пені, 11812,80 грн - штрафу, 2905,96 грн інфляційних нарахувань, 671,82 грн 3% річних та 1600,00 грн витрат по сплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 08.08.2017.

Суддя В.Д. Воронько