РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. Справа № 906/567/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Саврій В.А. ,

судді Демидюк О.О.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому заіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.07.2017 р. у справі № 906/567/17

за позовом ОСОБА_1

до Закрите акціонерне товариство "Житомирські ласощі"

про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до Закритого акціонерного товариства «Житомирські ласощі» про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів /а.с. 10-11/.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.07.2017 року у справі № 906/567/17 відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до ЗАТ «Житомирські ласощі» про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів /а.с.2-3/.

Позивач ОСОБА_1, не погоджуючись із прийнятою ухвалою, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.07.2017 року у справі № 906/567/17 скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує:

- суд першої інстанції дійшов до невірного висновку про те, що в даному випадку не має місце корпоративному спору, який підвідомчий господарському суду;

- господарським судом не враховано, що Законом України № 483/5 від 15.12.2006 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів» до ст.12 ГПК України внесені зміни. Пунктом 4 вказаної статті передбачено, що справи, які виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, підвідомчі господарським судам;

- судом не враховано п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», згідно яких Законом України від 15.12.2006 року № 483/5 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних спорів» до підвідомчості господарських судів віднесено справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів. При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватись поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою ст.167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Усі спори між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язані зі здійсненням ними корпоративних прав та виконанням обов'язків учасника господарського товариства, на підставі п.4 ч.1 ст.12 ГПК підвідомчі (підсудні) господарським судам незалежно від суб'єктивного складу учасників спору (п.6 постанови Пленуму);

- оскільки встановлення юридичного факту в даній справі є нічим іншим, як відновленням прав акціонерів ЗАТ «Житомирські ласощі», то в даному випадку має місце корпоративний спір про право, який не підвідомчий судові загальної юрисдикції;

- ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 08.11.2016 року у справі № 278/2674/16-ц, ОСОБА_1 відмовлено у відкритті судового провадження. Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що підставою відмови у прийняті аналогічної заяви про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів було те, що спір виник з корпоративних відносин, а тому справа підвідомча господарським судам;

- встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ «Житомирські ласощі», необхідне для її відновлення задля забезпечення захисту прав та законних інтересів акціонерів Товариства, серед яких є фізичні та юридичні особи.

Таким чином, скаржник вважає, що господарським судом Житомирської області прийнято передчасну ухвалу, без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а тому остання підлягає скасуванню.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 року у справі № 906/567/17, апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.08.2017 року /а.с.5/.

В призначене судове засідання 02.08.2017 року позивач і відповідач явку повноважних представників не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що сторони по справі належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень /а.с.27, 48/, а також те, що ухвалою суду від 18.07.2017 року явка представників сторін в судове засідання 02.08.2017 року обов'язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представників ОСОБА_1 та ЗАТ «Житомирські ласощі»

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 03.07.2017 року у справі № 906/567/17 відмовлено у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 до ЗАТ «Житомирські ласощі» про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Відмовляючи позивачеві в прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів не підвідомчі господарським судам України. Встановлення певного факту, що має юридичне значення, за суб'єктивним складом і предметом позову підпадає під підвідомчість цивільного судочинства та підлягає розгляду в суді загальної юрисдикції. Юридичні факти можуть встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне.

Пунктом 1 ч.1 ст.62 ГПК України встановлено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви до провадження, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації) мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Таким чином, за змістом ст.12 ГПК України, встановлення юридичних фактів не відноситься до підвідомчості господарського суду.

Доводи позивача про те, що у цьому випадку позовні вимоги про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів відносяться до спорів, які підлягають розгляду у господарському суді, колегія не бере до уваги, оскільки між сторонами відсутній власне спір про право, наявність якого є суттєвою умовою підвідомчості господарському суду, як зазначено у п.3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року № 10.

Колегія суддів також зазначає, що згідно зі ст.234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Таким чином, на відміну від норм ЦПК України, якими передбачено можливість розгляду судами в порядку окремого провадження справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, ГПК України не містить положень щодо підвідомчості таких спорів господарським судам.

Зважаючи на це, спір про встановлення факту втрати системи реєстру власників іменних цінних паперів не підлягає вирішенню в господарських судах України, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у прийнятті до провадження позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень, а тому відсутні правові підстави для скасування ухвали господарського суду Житомирської області від 03.07.2017 року у справі № 906/567/17.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Житомирської області від 03.07.2017 р. у справі № 906/567/17 залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 906/567/17 повернути господарському суду Житомирської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Демидюк О.О.