ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Справа № 912/3571/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О.-головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"
на рішення та постановуГосподарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017
у справі№ 912/3571/16 Господарського суду Кіровоградської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"
доПублічного акціонерного товариства "Вторинні ресурси";
про за участю від позивача: від відповідача:стягнення 98370,00 грн., Алєксєєв С.С., Ковальова Л.П.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Вторинні ресурси" про стягнення 98370,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Позов обґрунтовано тим, що у червні 2016 року зі станції Кіровоград Одеської залізниці ПАТ "Вторинні ресурси" здійснено відправлення вагону № 65286486 відповідно до накладної № 41578063 на станцію Сартана Донецької залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі статті 24 Статуту залізниць України (надалі - Статут) залізницею проведено перевірку маси вантажу. Під час перевірки виявлено, що маса вантажу у зазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 у справі № 912/3571/16 (суддя Наливайко Є.М.) у позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що комерційний акт суперечить пункту 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання комерційного акта) відповідно до якого комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції який особисто здійснював перевірку. У комерційному акті зазначено, що вагон № 65286486 прибув без охорони, що суперечить матеріалам справи. Єдиним належним доказом, що може підтвердити неправильне зазначення відправником маси вантажу може бути комерційний акт. Акт загальної форми, за відсутності належно оформленого комерційного акта, не може бути достатнім доказом для підтвердження неправильного зазначення маси вантажу, оскільки в силу приписів Правил складання актів, обов'язковим є складання саме комерційного акта у такому випадку. Комерційний акт № 001774/271/700 від 18.06.2016 складено з численними порушеннями.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16 (у складі колегії суддів: Іванова О.Г.-головуючого, Кузнецової І.Л., Подобєд І.М.) рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 у справі № 912/3571/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 та постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права господарськими судами.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, у червні 2016 року за залізничною накладною № 41578063 зі станції Кіровоград Одеської залізниці ПАТ "Вторинні ресурси" здійснено відправлення на адресу ПО "Азовсталь" на станцію Сартана Донецької залізниці у вагоні № 65286486 брухт чорних металів вагою, про що вказано в накладній - 67650 кг. Масу визначено на вагонних вагах (150 т).

Відповідно до відомості плати за надані послуги № 06142 відповідачем сплачено за послуги - подання вагону залізниці; відповідно до акта про надання маневрової послуги локомотивом Кіровоградської філії "ПрАТ Київ-Дніпровське МППЗТ" працівником останньої виконано маневрові роботи тепловозом 14.06.2016; відповідно до накопичувальної картки № 15060475 від 15.06.2016 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) ПАТ "Вторинні ресурси" сплачено кошти за маневрову роботу локомотивом 673,60 грн. та за зважування на вагах залізниці при перевезеннях - 173,20 грн.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України (надалі - Статут) залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

За результатами перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складено комерційний акт НА № 001774/271/700 від 18.06.2016 та на підставі статей 118, 122 Статуту нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати в загальній сумі 98370,00 грн.

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), 307 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються частиною 4 статті 909, частиною 1 статті 920 ЦК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України (надалі - Статут).

Відповідно до статті 6 вказаного Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Відповідно до статті 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З огляду на вказані норми за неправильно зазначену у накладній масу відповідальність несе відправник.

У графі 55 накладної № 41578063 правильність внесених відомостей підтвердив своїм електронно-цифровим підписом уповноважений представник ПАТ "Вторинні ресурси", у графі 24 такої накладної "Маса вантажу, визначена відправником" зазначено цифрами 67650 кг та прописом - шістдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят. У графі 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом. Відповідач стверджує, що напис прописом "шістдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят", який починається у розділі 24 та частково розміщений і в розділі 25 є доказом зазначення маси вантажу, визначеним залізницею.

Господарські суди правомірно не погодились з таким твердженням, виходячи з наступного.

Складання накладної, за якою перевозяться вантажі залізницею визначається Правилами оформлення перевізних документів, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (надалі - Правила оформлення перевізних документів).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів).

У додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів містяться пояснення щодо заповнення накладної. У графі 24 накладної зазначається маса вантажу, визначена відправником: заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником, вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом), такі відомості вносяться відправником. У графі № 24 досліджуваної накладної дійсно вказано у кілограмах цифрами маса брутто вантажу та загальна маса відправки прописом, частково таке зазначення прописом зачіпає графу 25. Водночас у графі 25 зазначається маса вантажу, визначена залізницею: заповнюється, якщо масу вантажу визначено залізницею. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом). Всупереч вимогам до оформлення накладної у графі 25 не вказано цифрами маса брутто вантажу, лише частково розміщений текст, що починається у графі 24 прописом "шістдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят".

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що маса вантажу визначена залізницею, оскільки у графі 25 відсутнє зазначення маси у кілограмах цифрами.

В той же час, суд апеляційної інстанції правомірно не погодився з доводами заявника, який посилаючись на п. 28 "Правил приймання вантажів до перевезення" вважає, що вантаж прийнято лише шляхом візуального огляду, то залізниця не могла знати про невідповідність маси вантажу, тому вантаж відправнику не повернуто та не переоформлено нові перевізні документи, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 28 "Правил приймання вантажів до перевезення", які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, на піввагони, тощо), а у даному випадку спірні вагони є на піввагонами, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагону, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу, але у випадку коли законодавство не вимагає щоб даний вантаж був зважений, або якщо сторони не домовились про зважування вантажу, та якщо вантажовідправник має свої 150-тонні ваги і зважив на своїх вагах такий вагон.

Відповідно до п. 7 "Правил приймання вантажів до перевезення" маса вантажів, які перевозяться навалом насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Даний пункт кореспондується з "Правилами перевезення вантажів навалом і насипом", які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542 п. 1.1. яких трактує вантажі, які не потребують упакування, в залежності від фракційного складу перевозяться навалом або насипом. У перевізних документах на ці вантажі у графі "найменування вантажу" проставляється "навалом".

У додатку № 1 до цих правил надано перелік вантажів, які допускаються до перевезення навалом або насипом серед яких зазначено - метали чорні.

Відходи та брухт чорних металів відповідно до довідника кодів товарів відповідно до Української класифікації товарів УКТ ЗЕД відносяться до групи 72 чорні метали та мають свій особистий код 7204. Саме тому у графі 20 залізничної накладної зазначено "навал", тому вантаж може бути прийнятим до перевезення лише після зважування.

Крім цього, відповідно до п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що за домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси .

У даному випадку є договір між відправником та залізницею про організацію перевезень відповідно до якого залізниця надає послуги зі зважування і отримує за це кошти. Крім цього, сторонами в накладній узгоджено порядок визначення маси вантажу на 150-тонних вагонних вагах. Графа 26 залізничної накладної відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів "спосіб визначення маси" заповнюється відправником/залізницею та в ній зазначається спосіб визначення маси.

Залізнична накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача, то саме в ній сторони домовились щодо саме цього вагону про спосіб визначення маси.

Здійснення зважування працівниками залізниці обумовлено тим, що лише у залізниці є такі ваги. Жоден працівник відповідача не володіє в повному обсязі знаннями та навиками роботи з ваговимірювальними засобами та пристроями - у даному випадку для визначення маси у вагоні. Об'єктивно зважування на чужих вагах не мав можливості провести відповідач, оскільки не має ключів доступу до чужого майна, та не має відповідних спеціалістів.

Відповідно до витребуваної на вимогу суду апеляційної інстанції книги зважування на вагонних вагах станції Кіровоград Одеської залізниці (ф. ГУ-36) за 14.06.2016, вагон № 65286486 на станції Кіровоград зважувався працівником залізниці. Тара вагона склала 24459 кг. При зважуванні встановлено вагу вантажу брутто - 92100 кг., нетто - 67650 кг. Позивачем не оскаржувався факт ведення зазначеної книги співробітником залізниці.

Таку вагу зазначено відповідачем у графі 24 залізничної накладної № 41578063. Більш того, таку вагу зафіксовано у поданих ПАТ "Вторинні ресурси" супровідних документах - документі про якість та посвідчення про вибухобезпечність, хімічну та радіаційну безпечність.

Працівниками станції Кіровоград (структурний підрозділ позивача) в усіх можливих документах зазначено, що позивачем здійснено зважування на своїх вагах і це підтверджується: відомістю плати за надані послуги № 06142 ( подання вагону); актом про надання маневрових робіт від 14.06.2016; накопичувальною карткою № 15060475 від 15.06.2016 щодо здійснення платежів за зважування вагону та виконання маневрових робіт; переліком залізничних документів № 2 20160615 від 15.06.2016 щодо сплати всіх послуг в тому числі і за зважування; випискою з книги зважування ГУ № 36.

Як зазначено в п. 4.1. Інструкції про порядок застосування засобів ваго зважувальної техніки на залізничному транспорті України, яка затверджена Наказом Міністерства Інфраструктури України від 31.07.2012 № 442 за результатами зважування оформляються перевізні документи.

Судами встановлено, що позивач зважив вантаж і записав вагу у свою книгу проведення зважування ГУ № 36, відповідач на підставі даних залізниці вніс в п. 24 накладної відомості щодо маси вантажу.

Позивачем не доведено, що на момент заповнення накладної вага вантажу була інша ніж та, що зазначена відповідачем та зафіксована позивачем в книзі зважування на станції відправлення.

У разі, якщо відправником зазначено не ту вагу, що зазначено в книзі зважування ГУ-36, залізниця повинна відправити відправника на дозувальну площадку, яку передбачено п. 11 Правил приймання вантажів до перевезення та п. 3 параграфу 66 Інструкції з ведення станційної комерційної звітності затвердженої Міністерством путей сообщения СССР від 30.12.1978 № ЦФ/3504, якою введено в дію ведення книги зважування ГУ36, та яка є чинною відповідно до Постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 № 1545-ХІІ "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів Законодавства СССР".

Зазначене кореспондується з п. 2.3.4. "Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом", який затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 01.11.2010 № 800, відповідно до якого на базі інформації, що міститься в ЕД, та на підставі позитивних результатів перевірки щодо можливості здійснення зазначених у ЕПД перевезень та авторства документа працівники підприємства залізничного транспорту із застосуванням автоматизованих робочих місць, що входять до складу автоматизованої системи залізничного транспорту України, створюють ЕД з внесенням даних передбачених технологічним процесом. Після накладання ЕЦП зазначеними працівниками підприємства залізничного транспорту ЕД зберігається в архіві ЕД.

Пункт 2.5. Порядку застосування електронного документообігу, пов'язаного з перевезенням вантажів залізничним транспортом, затвердженого Наказом Міністерства Інфраструктури України від 16.11.2012 № 690, передбачає, що працівник залізниці після перегляду ЕД у разі погодження даних, зазначених у ЕД накладає ЕЦП та передає ЕД вантажовідправнику, у разі непогодження даних не здійснює накладання ЕЦП та передає свої зауваження вантажовідправнику.

У розділі 9 спірної накладної передбачено, що залізниця в електронному вигляді отримала від відповідача посвідчення радіаційного обстеження, документ про якість, посвідчення про вибухобезпечність - документи, в яких зазначена вага. Залізницею вказані документи перевірено і негативних результатів перевірки щодо невідповідності жодного з них, в тому числі і ваги вантажу не повідомлено. Навпаки, вантаж прийнято до перевезення.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання комерційного акта).

Господарськими судами встановлено, що на попутній станції Нижньодніпропетровськ-Вузол Придніпровської залізниці проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні № 65286486 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт НА № 001774/271/700 від 18.06.2016, відповідно до якого за результатами переважування вагону № 65286486 в статичному режимі, двічі на 150-тонних вагонних вагах станції Нижньодніпропетровськ-Вузол Придніпровської залізниці (державна повірка від 15.01.2016) виявилось, що при переваженні вага брутто складає 84500 кг, тара за документом 24450 кг, нетто 60050 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 7600 кг. В комерційному акті містяться відомості про те, що за документами значиться навал, лом чорних металів, нанесено маркування вапном, маркування не порушено. Навантаження в вагоні нерівномірне, нижче бортів на 10-30 см, поверхня вантажу вкрита листами заліза, заглиблень немає, вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін закриті, люки укручені, в технічному відношенні вагон справний. Вантаж прибув без охорони. 18.06.2016 складено акт загальної форми. Крім цього, у комерційному акті зазначено, що вантаж завантажено засобами вантажовідправника, маса вантажу при завантаженні визначена на вагонних вагах у русі, мах 150 т.

Місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до правильного висновку, що відомості даного комерційного акта не можуть бути належним доказом у справі, оскільки позивач при здійсненні контрольного переважування застосував інший спосіб зважування, оскільки позивач застосував при зважуванні вантажу при його прийманні до перевезення на станції Кіровоград.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 встановлено, що метали всіх найменувань які перевозяться навалом зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів. Відповідно до ДСТУ 4121 -2002 металобрухт визначається як "метали чорні вторинні". Крім цього, відповідно до Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності УКТ ЗПТ відходи та брухт чорних металів відносяться до Групи 72 Чорні метали та мають свій особистий код 7204. Таким чином брухт чорних металів (металобрухт) за внутрішньодержавним стандартом та за зовнішньоекономічною класифікацією відноситься до чорних металів.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської зважування вагону проводилось в статичному режимі, при цьому не зазначено, чи здійснювалось розчеплення вагонів, що є обов'язковою умовою при зважуванні чорних металів відповідно до пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення. Зі змісту комерційного акта неможливо достеменно встановити чи правильно визначалась вага вантажу.

Крім цього, комерційний акт суперечить пункту 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання комерційного акта) відповідно до якого, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції який особисто здійснював перевірку.

Комерційний акт підписано заступником начальника станції ОСОБА_9, прийомоздавачем ОСОБА_10 та приймальником поїздів ОСОБА_11 Вказано, що завідувача вантажного двору за штатним розписом немає.

Пунктом 10 Правил складання актів передбачено посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти та зазначено, що у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені інші працівники залізниці.

У даному випадку лише зам. ДС ОСОБА_9 (заступник начальника станції) є особою, яка уповноважена складати комерційний акт. Інші особи, а саме АРГ (агент розыска грузов) Кузьмич, приймальник поїздів ОСОБА_11 та прийомоздавач ОСОБА_10 у разі необхідності могли бути залучені до перевірки вантажу і підписання акта, але не замість, а крім осіб, визначених пунктом 10 Правил складання актів.

У комерційному акті зазначено, що штатним розписом не передбачено посади завідувача вантажного двору. Проте пунктом 10 Правил складання актів надано можливість підпису комерційного акта і іншим особам, зокрема, начальнику вантажного району, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи. Господарським судам не надано доказів, що вказаних посад не передбачено штатним розкладом або їх обов'язки покладено на інших осіб чи на приймальника поїздів ОСОБА_11 чи прийомоздавача ОСОБА_10.

У комерційному акті не обґрунтовано право підписання акта саме цими вказаними, не зазначено їх повноваження на підписання такого акта, в результаті чого акт може вважатись таким, що складений відповідно до вказаних Правил, тому у господарських судів відсутні докази підписання комерційного акта уповноваженими на те особами.

Крім цього, з комерційного акта неможливо встановити хто із працівників станції здійснював особисту перевірку маси вантажу, оскільки в акті зазначено, що перевірка здійснювалась в присутності начальника станції ОСОБА_9, приймальника поїздів ОСОБА_11, прийомоздавача ОСОБА_10 та АРГ Кузьмич, який акт взагалі не підписав.

Судами встановлено, що у комерційному акті зазначено, що вагон № 65286486 прибув без охорони, що суперечить договору між сторонами.

У графі 33 накладної зазначено 2696,38 грн. - оплата за охорону, у графі 34 вказано, що усього сплачено відправником 22370,38 грн. Така сума складається із вартості перевезення та суми, сплаченої за охорону вантажу. У графі 31 зазначено вартість перевезення: 19674-00/16814-00, де 19674 грн. - провізна плата, а 16814 грн. - платежі сплачено за квитанцією (ями) різних зборів номер ... на станції відправлення, вказана сума дублюється у графі 47 накладної. У графі 38 міститься цифровий підпис працівника залізниці на станції відправлення - ОСОБА_12, яка засвідчила правильність зазначення суми сплаченої відправником, що зазначається залізницею у графі 34.

Крім цього, у графі 49 накладної, що заповнюється залізницею є відмітка "Охорона залізниці 411403".

Відповідно до накладної, яку оформлено належним чином, і яка є належним доказом у справі та яку подано позивачем, вантаж у вагоні № 65286486 зі станції відправлення вибував з охороною залізниці, водночас у комерційному акті міститься відмітка про те, що вагон прибув без охорони.

Даний факт є прямим порушенням позивачем Наказу Міністерства транспорту України № 18 від 20.01.1997 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 27.06.2012 № 363 ), яким затверджено перелік вантажів, які повинні супроводжуватись особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, брухт чорних металів входить до такого переліку.

Тому господарські суди дійшли до правильного висновку, що неспівпадання відомостей між залізничною накладною та комерційним актом щодо наявності охорони, їх суперечливість і позбавляє комерційний акт доказової сили в розумінні статей 33, 34 ГПК України та спростовує доводи скаржника, що будь-які питання, щодо охорони вантажу жодним чином не впливають на розгляд справи по суті.

Не зазначення правильного способу зважування вантажу даного виду (чорні метали) і неможливість на день розгляду справи встановити яким саме способом здійснювалось таке зважування; не підписання належними уповноваженими особами комерційного акта; суперечливі відмітки у комерційному акті про відсутність охорони вантажу, в той час коли такий вантаж підлягає обов'язковій охороні залізницею та відповідач здійснив оплату за таку охорону свідчать про неправильне оформлення комерційного акта, зазначення у ньому недостовірних відомостей та його невідповідність іншим доказам у справі.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 907/73/16.

Позивач зазначає, що підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно статті 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту. Господарські суди правомірно погодились із такими доводами позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до Правил складання актів (стаття 129 Статуту), які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 та затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання комерційного акта) при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. Комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Водночас акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому немає необхідності складати комерційний акт.

З огляду на викладене єдиним належним доказом, що може підтвердити неправильне зазначення відправником маси вантажу може бути комерційний акт. Акт загальної форми, за відсутності належно оформленого комерційного акта, не може бути достатнім доказом для підтвердження неправильного зазначення маси вантажу, оскільки, в силу приписів Правил складання актів, обов'язковим є складання комерційного акта у такому випадку.

Комерційний акт № 001774/271/700 від 18.06.2016 складено з численними порушеннями, тому акт немає доказової сили і не може підтвердити неправильне зазначення відповідачем маси вантажу, і у господарських судів відсутні підстави для задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення ст. ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ст. 306 Господарського кодексу України, ст. ст. 6, 24, 37, 110, 118, 122, 129 Статуту залізниць України; п. п. 1.1, 1.2, 2.З., 5.5. Правил оформлення перевізних документів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082; п. п. 8, 10 Правил складання актів, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855; та представлені докази у справі, дійшов до правильного висновку, що в даному випадку позивач не довів належним чином наявність обставин, на які він посилався, як на підставу позовних вимог, оскільки відомості про масу вантажу вносились представником вантажовідправника на підставі даних залізниці, тоді як порушення способу контрольного зважування при складанні комерційного акта № 001774/271/700 від 18.06.2016 та відсутність охорони при такому зважуванні унеможливлює з'ясування причини виникнення невідповідності даних зважування вантажу на станції відправлення даним, які отримані під час такого зважування на попутній станції, що зазначені у комерційному акті.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16 Господарського суду Кіровоградської області прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16 Господарського суду Кіровоградської області підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16 Господарського суду Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 16.11.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 912/3571/16 Господарського суду Кіровоградської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Карабань В.Я.
Ковтонюк Л.В.