ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Справа № 922/686/17

Харківський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

при секретарі Кладько А.С.

за участю :

від позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю від 03.03.2017);

від відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю від 07.08.2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Компанія Лимард" (вх. №1600 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 24.04.17 у справі № 922/686/17

за позовом ПАТ "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва " ПАТ "Українська залізниця"

до ТОВ "Компанія Лимард"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" ПАТ "Українська залізниця", м. Київ - звернувся з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лимард", м. Харків про стягнення штрафних санкцій у сумі 264387,90 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем термінів постачання, передбачених п. 1.1 і п. 5.2 укладеного сторонами договору поставки №ЦЗВ-01-03216-01 від 06.07.2016 р., та на положення п. 10.1 вказаного договору, де закріплено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2 договору, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої продукції.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/686/17 (суддя Лаврова Л.С.) позовні вимоги задоволено частково. Залишено без розгляду позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 1750,91 грн. пені.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лимард" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" штраф у розмірі 262636,99 грн. та 3939,55 грн. судового збору.

Відповідач не погодився з прийнятим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/686/17 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 12.07.2017.

Від ПАТ "Укрзалізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав заперечення на доводи апелянта та обґрунтування своєї позиції у справі просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 11.07.2017 у зв'язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. для розгляду даної справи визначено судову колегію в наступному складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012 №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Колегія суддів після зміну складу суду розпочала заново розгляд апеляційної скарги.

В судовому засіданні 12.07.2017 представник заявника апеляційної скарги підтримав її вимоги в повному обсязі та просив задовольнити скаргу.

В судовому засіданні 12.07.2017 представник позивача заперечував проти вимог скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін суд оголосив про перерву в судовому засіданні до 10:00 години 09.08.2017.

Від відповідача (заявника апеляційної скарги) надійшло клопотання (вх. 7860 від 26.07.2017), в якому просить продовжити строк розгляду справи та відкласти судове засідання на інший день.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2017 у зв'язку з відпусткою судді Плахова О.В. визначено наступний склад колегії: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.

Судове засідання продовжено після перерви 09.08.2017 у складі суду, визначеному протоколом від 08.08.2017.

В судовому засіданні 09.08.2017 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі просить задовольнити скаргу, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.04.17 у справі № 922/686/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні 09.08.2017 представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні.

Розглянувши клопотання відповідача (вх. 7860 від 26.07.2017) про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду, судова колегія не вбачає правових підстав для його задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 102 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи апеляційна скарга прийнята до провадження 19.05.2017. В судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 12.07.2017 був присутній представник заявника апеляційної скарги, якому надавалось слово щодо висловлення позиції у справі та її обґрунтування. Перерва в засіданні тривала з 12.07.2017 до 09.08.2017, отже сторонам створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції "Про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року", учасником якої є Україна, кожному гарантовано розгляд справи судом упродовж розумного строку.

Клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду не обґрунтовано, в ньому відсутні посилання на причини, з яких відповідач просить відкласти розгляд справи та не наведено доказів неможливості закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні. Судова колегія звертає увагу, що в судове засідання 09.08.2017 відповідач забезпечив явку уповноваженого представника, який приймає участь у засіданні та має можливість висловлювати доводи в обґрунтування своєї позиції у справі та подавати заперечення.

Враховуючи викладене, у судової колегії відсутні правові підстави для відкладення розгляду справи та продовження строку її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, в межах ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

26.02.2016 наказом ПАТ "Укрзалізниця" №130 затверджено Положення про філію "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 1.1. Положення - це положення визначає юридичний статус, мету та предмет діяльності, порядок формування та використання майна, порядок здійснення керівництва, основні принципи ведення господарської діяльності та інші питання діяльності філії "Центр забезпечення виробництва" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", створеної відповідно до законодавства України та статуту публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Товариство). Товариство утворене та діє відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2012 № 4442-VI, постанов Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", від 02.09.2015 №735 "Питання публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Пунктом 2.1. Положення визначено, що філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства.

Між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (надалі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Лимард" (постачальник) було укладено договір поставки №ЦЗВ-01-03216-01 від 06.07.2016 (в подальшому - Договір).

За умовами укладеного Договору постачальник зобовязався поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невідємною частиною Договору, на умовах, що викладені в Договорі.

Пунктом 1.2 Договору визначено найменування продукції: частини залізничних локомотивів, трамвайних моторних вагонів і рухомого складу; кріплення та арматури і їхні частини; механічне устаткування для керування рухом/частини локомотивів чи рухомого складу (запасні частини до тепловозів серії 2ТЕ116, 2М62, 2ТЕ10. Також, п. 1.3 було вказано виробників продукції.

Відповідно до п. 4.1 ціна визначається даним Договором і приймається сторонами: в національній валюті України гривні, на умовах СРТ (перевезення оплачено до…) пункт призначення склад матеріальних ресурсів філії "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця", Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко 48. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації до Договору.

Загальна сума Договору складає 1459094,40 грн., крім того ПДВ 20% - 291818,88 грн., що разом становить 1750913,28 грн. (п. 4.3 Договору).

Умови і терміни постачання продукції закріплено в розділі 5 укладеного договору.

Постачальник здійснює поставку продукції автомобільним транспортом на умовах СРТ (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" ред. 2010, п. 5.1 Договору).

Поставка проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції.

Рознарядка надається постачальнику в оригіналі та з застосуванням факсимільного зв'язку. Після отримання рознарядки по факсу постачальник повинен протягом доби направити замовнику копію отриманої рознарядки з відміткою, що підтверджує її отримання, або іншим чином підтвердити її отримання.

Кожна партія продукції постачається протягом 29-ти календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Згідно п. 5.3 договору, датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції замовником на складі матеріальних ресурсів філії "ЦЗВ" ПАТ "Укрзалізниця", Київська область, м. Фастів, вул. Шевченко, 48, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною, довіреністю або актом прийому-передачі.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за кожну партію поставленої продукції по даному договору проводиться замовником протягом 31 календарного дня після дати поставки партії продукції, у відповідності з рахунком-фактурою на дану партію, обумовлену згідно з п. 5.2. та при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 13.7 Договору, передбачено, що термін його дії встановлюється з моменту підписання до 31.12.2016, а в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника та в частині оплати - до повного виконання.

Специфікацією №1 до Договору сторони визначили найменування продукції, її кількість та ціну. Вартість продукції 1459094, 40 грн., крім того ПДВ 20% - 291818,88 грн., всього 1750913,28 грн.

На виконання умов п. 5.2 Договору позивач направив на адресу відповідача рознарядку (дозвіл) на відвантаження продукції від 04.08.2016 №ЦЗВ-20/3756 на загальну суму 1750913,28 грн., на підтвердження чого позивачем надано витяг із офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта", копію квитанції № 1576 від 05.08.2016 р. та опис вкладення у цінний лист (а.с. 22-23).

Відповідачем було здійснено одну поставку продукції на суму 598291,20 грн. з ПДВ, що підтверджується рахунком на оплату №47 від 28.12.2016 (а.с. 30), видатковою накладною №30 від 28.12.2016 (а.с. 31), товарно-транспортною накладною №30 від 28.12.2016 (а.с. 32) та платіжним дорученням №17-732 від 30.01.2017 (а.с. 112).

Враховуючи строк дії рознарядки (відповідно до п.5.2 Договору), кінцевим строком поставки продукції є 01.09.2016, однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, вона була поставлена з порушенням встановленого строку.

Позивач звернувся до відповідача з претензією №ЦЗВ-20/10038 від 02.11.2016 про перерахування в місячний термін зазначених штрафних санкцій (а.с. 25-29). Проте, як зазначав позивач, претензія була залишена без розгляду.

Зазначені порушення стали підставою для звернення позивача з позовом у даній справі. Відповідно до вимог позовної заяви, позивач просив стягнути з відповідача штрафні санкції за невиконання вимог договору поставки в сумі : 264387,90 грн.

Господарський суд першої інстанції, задовольнив вимоги частково, стягнув штраф в сумі 262636,99 грн. та залишив без розгляду вимоги щодо стягнення 1750,91 грн пені.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 262636,99 грн., суд дійшов висновку про їх доведеність та обґрунтованість.

Залишаючи без розгляду вказані вимоги, суд зазначив, що позивачем не надано розрахунку пені у відповідності до встановлених вимог закону.

Судова колегія апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Пунктом 10.1 договору поставки №ЦЗВ-01-03216-01 від 06.07.2016 року укладеного між сторонами передбачено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п.5.2 даного договору, а за прострочення понад 30 днів календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час апеляційного провадження, кінцевий строк поставки продукції 01.09.2016. Відповідачем здійснено одну поставку продукції на суму 598291,20 грн. 28.12.2016. Отже, порушення термінів поставки допущено відповідачем понад 30 днів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок продавця передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено вище відповідачем допущено прострочення термінів поставки більше ніж на 30 днів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов'язання - зокрема, сплату неустойки.

Враховуючи встановлений судами факт порушення строків поставки та беручи до уваги передбачений п. 10.1 договорів обов'язок постачальника за порушення термінів поставки сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої у строк продукції, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірними заявлені позовні вимоги.

Неустойка - це визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі невиконання або неналежного виконання зобовязання (наприклад, прострочення строків виконання зобовязання). Неустойка регламентується параграфом другим 49 глави ЦК України.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, сторони скористались своїм правом та вільно визначили умови договору в тому числі відповідальність за невиконання взятих на себе зобов'язань за договором. Договір є чинним, умови щодо відповідальності сторін не змінювались. Підписавши договір та скріпивши його печатками, сторони погодились з його умовами.

Так, п. 10.1 договору передбачено обов'язок постачальника за порушення термінів поставки сплатити замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої у строк продукції, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції

Як вбачається з умов договору, сторони узгодили два різних види відповідальності, які застосовуються за різних підстав порушення умов договору.

Судова колегія вважає, що сторони, хоча і визначили відповідальність "пеня у розмірі 0,1% від суми непоставленої продукції", однак фактично дана відповідальність не є пенею, а є неустойкою, оскільки, як вірно зазначено місцевим господарським судом пеня - це вид неустойки, який обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Оскільки в даному випадку сторони в договорі встановили, що наступає відповідальність за порушення умов договору, яка обчислюється у відсотках від невиконаного зобов'язання, але не за кожен день, а як разова грошова сума у відсотках від невиконаного зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Тобто, законодавцем передбачено господарські санкції : неустойка, штраф та пеня. Як самостійні види відповідальності, які наступають за різні порушення та за різних підстав.

Отже, сторони в договорі чітко визначили, що за прострочення поставки до 30 днів - наступає один вид відповідальності неустойка у розмірі 0,1% від суми непоставленої продукції. Розрахунок неустойки доданий позивачем до позовної заяви та складає 1750,91 грн (1750913,28 - сума непоставленої в строк продукції за рознарядкою від 04.08.2016 ) х 0,1 %.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що матеріали справи містять належним чином виконаний та обґрунтований розрахунок розміру неустойки за прострочення поставки до 30 днів. Зазначене залишилось поза увагою місцевого господарського суду та призвело до помилкових висновків, які покладені в основу рішення в частині залишення без розгляду вимог про стягнення 1750,91 грн.

Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок неустойки за прострочення поставки до 30 днів, судова колегія дійшла висновку, що він є арифметично вірним, відповідає умовам договору та обставинам справи.

Крім того, сторони погодили, що за прострочення поставки понад 30 днів наступає обов'язок постачальника додатково сплати штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. Тобто за інших підстав (а саме, прострочення поставки понад 30 днів) наступає інший вид відповідальності - штраф та в іншому розмірі.

Тобто, сторони в договорі визначили різні підстави застосування різної відповідальності:

- прострочення поставки до 30 днів - неустойка 0,1% від суми непоставленої продукції;

- прострочення поставки понад 30 днів - штраф 15% від суми непоставленої продукції.

Розрахунок заявленої до стягнення суми штрафу 262636,99 грн. є арифметично вірним, відповідає умовам договору та обставинам справи. Отже, позовні вимоги в цій частині правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про скасування рішення місцевого господарського суду в частині залишення без розгляду вимог щодо стягнення неустойки в розмірі 1750,91 грн. з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позовних вимог.

Судова колегія вважає безпідставним посилання заявника апеляційної скарги на те, що місцевим господарським судом не надано оцінки зобов'язанню замовника за Договором поставки ЦЗВ-01-03216-01 щодо звернення стягнення на договірне забезпечення у разі порушення постачальником строків поставки продукції, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 9.1 Договору постачальник зобов'язаний надати забезпечення виконання даного договору у вигляді оригіналу банківської гарантії або страхової гарантії у вигляді оригіналу договору страхування фінансового ризику невиконання або неналежного виконання постачальником договірних зобов'язань, у розмірі, що становлять 5% від вартості договору, яке надається до укладення договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було надано забезпечення виконання договору поставки у вигляді оригіналу страхової гарантії у вигляді оригіналу договору страхування фінансового ризику невиконання або неналежного виконання постачальником договірних зобов'язань, а саме - оригінал договору добровільного страхування фінансового ризику невиконання або неналежного виконання страхувальником договірних зобов'язань № 022-074-00076 від 30.06.2016.

Зазначені обставини, на думку апелянта, унеможливлюють застосування до нього відповідальності за порушення умов договору (щодо строків поставки), передбачені п. 10.1 Договору. За висновком апелянта, замовник повинен звернути стягнення на договірне забезпечення, а не нараховувати неустойку та штраф на підставі п. 10.1 Договору.

Однак, судова колегія вважає помилковими такі висновки заявника апеляційної скарги.

Як встановлено під час розгляду справи та не заперечується представниками сторін замовник не звертав стягнення на договірне забезпечення. Натомість скористався своїм правом, погодженим сторонами (в тому числі і відповідачем) у договорі щодо нарахування неустойки та штрафу відповідно до п. 10.1 Договору. Про що направив відповідачеві претензію (а.с. 25-27).

Крім того, в договорі відсутні положення, які б встановлювали обов'язок позивача (замовника) у разі порушення відповідачем (постачальником) термінів поставки звертати стягнення виключно на договірне забезпечення та не застосовувати відповідальність за порушення умов договору, передбачену п. 10.1. Договору.

Зважаючи на викладене, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області у даній справі постановлено при неповному з'ясуванні обставин справи, що є підставою для його часткового скасування та прийняття в цій частині нового рішення.

Відповідно до п. 2 статті 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п. 2 ст. 103, п. 1 ч. 1 ст. 104, 105 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.04.17 у справі № 922/686/17 скасувати в частині залишення без розгляду позовних вимог про стягнення 1750,91 грн. Прийняти в цій частині нове рішення. Позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 24.04.17 у справі № 922/686/17 залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Лимард" (вул. Короленка, буд. 25, приміщення 3-13, м. Харків, 61003, , п/р №4228 в ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ ОСОБА_3", м. Київ, МФО 306500) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" (пр-т Повітрофлотський, 11/15, м. Київ, 03049, , рахунок: ТВБВ №10026/084 філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, р/р №8368) штрафні санкції у розмірі 264387,90 грн та судовий збір 3965,83 грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 14.08.17

Головуючий суддя Шутенко І.А.

Суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.