РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017Справа №910/7228/17

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія"

до Публічного акціонерного товариства "Банк Софіївський"

про визнання припиненим зобов'язання

Представники сторін:

від позивача: Кульчицький О.В. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Банк Софіївський" про визнання припиненим зобов'язання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що зобов'язання за кредитним договором № 010/32/032 від 03.12.2013, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія" та Публічним акціонерним товариством "Банк Софіївський", припинилися, у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог з урахуванням договору про відступлення прав вимоги від 18.12.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2017 порушено провадження у справі № 910/7228/17 та справу призначено до розгляду на 15.06.2017.

15.06.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 розгляд справи відкладено до 07.08.2017, у зв'язку з неявкою представника позивача та задоволенням клопотання представника відповідача.

31.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду справи та відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у судове засідання 07.08.2017 не з'явився. Розглянувши, подане через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача, клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки неможливість забезпечення явки представника у судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи. Крім того, суд зазначає, що позивач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Проте, відповідач наданими йому процесуальними правами не скористався.

У судове засідання 07.08.2017 з'явився представник позивача та надав пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 07.08.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія" (позичальник за договором) та Публічним акціонерним товариством "Банк Софіївський" (банк за договором) укладено кредитний договір №010/32/032 про відкриття відзивної відновлюваної кредитної лінії з лімітом 5 500 000 грн 00 коп. (далі - кредитний договір), відповідно до умов якого банк на умовах цього договору та укладеною між сторонами Генеральної кредитної угоди №01/32/031 від 29.11.2013 відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 5 500 000 грн 00 коп. (далі - кредит) на поповнення обігових коштів та ведення фінансово-господарської діяльності зі сплатою 23,0% річних.

Відповідно пунктом 2.1. кредитного договору в редакції додаткової угоди №010/32/032/1 від 02.12.2014, строк повернення кредиту - до 29.11.2015.

Згідно з пунктом1.4. кредитного договору кредит надається позичальнику повністю або частково в межах суми, зазначеної в пункті 1.1. цього кредитного договору на підставі письмової заяви позичальника та за умови належного виконання позичальником своїх зобов'язань згідно із цим кредитного договору.

Відповідно до пункту 2.4. кредитного договору позичальник сплачує нараховані відсотки в валюті кредиту щомісячно у строк, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця та в день повернення кредиту, на рахунок № 0226 в Публічне акціонерне товариство "Банк Софіївський" МФО 380861. Якщо день повернення кредиту припадає на вихідний чи святковий день, то така сплата або повернення проводиться наступного робочого дня.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У пункті 3.1.2. договору зазначено, що позичальник має право достроково розірвати договір при поверненні фактично отриманого кредиту зі сплатою відсотків за фактичний час користування кредитом, за умови повідомлення про це банк не пізніше, ніж за 10 (десять) робочих днів до повернення кредиту та розірвання договору.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач звернувся до позивача з вимогою №32/2746 від 15.10.2015 про дострокове припинення договору та повернення кредиту та сплати відсотків за фактичний строк користування кредитом протягом 30 календарних днів з дати відправлення вимоги. Мотивуючи це погіршенням загальної економічної ситуації в країні, що спричинило брак кредитних коштів та негативно вплинуло на ліквідність банку.

При цьому, позивач не заперечує, що станом на 18.12.2015 загальна заборгованість останнього перед відповідачем за кредитним договором складала 4 490 222 грн 95 коп., в тому числі: основна сума заборгованості за кредитом становить 4 440 000 грн 00 коп.; заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 01.12.2015 - 18.12.2015 становить 50 222 грн 95 коп.

В той же час, 13.11.2015 між Публічним акціонерним товариством "Банк Софіївський" та громадянкою ОСОБА_2 (далі - вкладник) було укладено Договір строкового банківського вкладу (депозиту) "CLASSIK - накопичувальний" № 020/47/233 (далі - депозитний договір), відповідно до якого банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) строковий рахунок № НОМЕР_1 в іноземній валюті - доларах США та залучає грошові кошти у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності (далі - вклад) строком зберігання до 02.12.2016.

Пунктом 1.2. депозитного договору передбачено, що у межах строку, вказаного у пункті 1.1. депозитного договору банк нараховує проценти за користування грошовими коштами ккладника у розмірі 7 % річних - базової процентної ставки.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 1058 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до пункту 1.4. додаткової угоди від 13.11.2015 до депозитного договору вкладник має право звертатися до банку у письмовій формі з вимогою про дострокове повернення вкладу не менше ніж за 3 банківських дні до очікуваної дати повернення.

Пунктом 2.5. зазначеної вище додаткової угоди, визначено, що при достроковому припиненню дії депозитного договору, за ініціативою вкладника, до спливу строку дії депозитного договору, проценти за вкладом за попередній період включно до місяця, який передує місяцю розірвання цього договору - перераховуються виходячи з процентної ставки, яка є базовою та вказана в пункті 1.4. депозитного договору.

В матеріалах справи міститься заява від 15.12.2015, відповідно до якої ОСОБА_2 звернулась до відповідача про дострокове повернення коштів, які було розміщено на депозитний рахунок на підставі депозитного договору.

Доказів щодо виконання відповідачем своїх зобов'язань за депозитним договором по поверненню вкладу матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що, що відповідач мав невиконані зобов'язання з повернення коштів перед громадянкою ОСОБА_2 за Депозитним договором в сумі 100 000 доларів США 00 центів, що підтверджується банківською випискою Публічного акціонерного товариства "Банк Софіївський" по особовим рахункам ОСОБА_2 за 18.12.2015, що міститься в матеріалах справи.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що додані позивачем до позовної заяви банківські виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, тому приймаються до уваги судом.

Одночасно, 18.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія" (первісний кредитор за договором) та ОСОБА_2 (новий кредитор за договором) було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ОСОБА_2 як первісний кредитор, відступає, а позивач як новий кредитор, набуває належне первісному кредитору права вимоги до Публічного акціонерного товариства "Банк Софіївський", яке надалі іменується боржник, щодо сплати боржником первісному кредитору грошових коштів за укладеним між первісним кредитором та боржником договором № 020/47/233 строкового банківського вкладу (депозиту) від 13.11.2015 в частині сплати грошових коштів в сумі 90 000 доларів США 00 центів.

Відповідно до пункту 4 договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор зобов'язаний повідомити боржника про відступлення прав вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

В статті 514 Цивільного кодексу України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Матеріалами справи підтверджується факт повідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов'язанні за депозитним договором, а саме: повідомлення від 18.12.2015 вих. № 685/3.

Таким чином, заміна ОСОБА_2 (первісного) кредитора у зобов'язанні за депозитним договором на позивача, нового кредитора, відбулася відповідно до норм чинного законодавства України, а тому ОСОБА_2 вибула із зобов'язань по депозитному договору, а право вимоги за ним перейшло до позивача.

Частина 2 статті 533 Цивільного кодексу України, визначає, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 18.12.2015 офіційний курс Національного банку України в гривні до долара США складав 23,487675 грн. за 1 долар США, відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті НБУ.

Відповідно, кредиторська заборгованість відповідача перед позивачем за депозитним договором за офіційним валютним курсом станом на 18.12.2015 становила 2 113 890 грн 75 коп.

В силу укладення договору про відступлення права вимоги станом на 18.12.2015 позивач був кредитором відповідача на загальну суму 2 113 890 грн 75 коп.

Зазначене свідчить про наявність у позивача та відповідача вимог, які є зустрічними - виникли з кредитного договору з однієї сторони та депозитного договору з іншої сторони та однорідними - грошовими та строк виконання яких настав.

При вирішенні питання щодо правомірності зарахування однорідних вимог згідно зі статтею 601 Цивільного кодексу у випадках, коли зустрічні вимоги виражені в різних валютах, слід виходити з того, що такі вимоги є однорідними. У цьому разі зарахування може проводитись за курсом, визначеним сторонами у договорі, а якщо така домовленість відсутня - за офіційним валютним курсом, встановленим Національним банком України.

Судом встановлено, що 18.12.2015 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, яка була отримана банком 18.12.2015, про що свідчить штамп останнього вих. № 685/3 від 18.12.2015 на заяві.

Відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною третьою статті 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Отже, заява однієї сторони про зарахування зустрічної однорідної вимоги є одностороннім правочином, який має наслідком припинення зобов'язань. Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов'язання (наприклад, за відсутністю зобов'язання другої сторони або в разі недопустимості зарахування зустрічних вимог згідно з частинами четвертою, п'ятою статті 203 Господарського кодексу України, статтею 602 цивільного кодексу України), то друга сторона вправі звернутися до суду з позовом про примусове виконання зобов'язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Таким чином, позивач виконав перед відповідачем свої зобов'язання в частині 2 113 890 грн 75 коп., які випливають з кредитного договору, шляхом вчинення одностороннього правочину - зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 Цивільного кодексу України. Вказаний правочин є чинний, у встановленому законом порядку не оскаржений, а отже тягне за собою відповідні правові наслідки в тому числі і для відповідача.

Отже, зобов'язання позивача перед відповідачем за кредитним договором № 010/32/032 про відкриття відкличної відновлюваної кредитної лінії з лімітом 5 500 000 грн 00 коп. є припиненими в частині 2 113 890 грн 75 коп.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання припиненим зобов'язання за Кредитним договором №010/32/032 про відкриття відзивної відновлюваної кредитної лінії з лімітом 5 500 000,00 грн в частині 2 113 890,75 грн., підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія" (86126, Донецька область, місто Макіївка, проспект Генерала Данилова, будинок 45, ідентифікаційний код: 32866219) перед Публічним акціонерним товариством "Банк Софіївський" (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 54, ідентифікаційний код: 38061253) за кредитним договором № 010/32/032 від 03.12.2013 про відкриття відзивної відновлюваної кредитної лінії з лімітом 5 500 00 грн 00 коп. в частині 2 113 890 (два мільйони сто тринадцять тисяч вісімсот дев'яносто) грн 75 коп. з 18.12.2015.

3. Сягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк Софіївський" (03151, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 54, ідентифікаційний код: 38061253) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнологія" (86126, Донецька область, місто Макіївка, проспект Генерала Данилова, будинок 45, ідентифікаційний код: 32866219) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 11.08.2017

Суддя Н.Б. Плотницька