КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа№ 910/6094/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Куксова В.В.

За участю представників:

Від позивача: Славський М.Г. - представник;

Від відповідача: Поліщук Л.І.- представник;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017

у справі № 910/6094/17 (суддя Турчин С.О.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про відшкодування шкоди в розмірі 26 962,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулось з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про відшкодування шкоди в розмірі 26 962,23 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія"АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №893ак5юб від 29.12.2015 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", позивач просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування у розмірі 26 962,23 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 по справі № 910/6094/17 позовні вимоги задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" страхове відшкодування у розмірі 26 962,23 грн. та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/6094/17 та прийняти нове рішення, яким стягнути з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" 16 807, 92 грн. страхового відшкодування та судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначив, що судом першої інстанції небуло надано можливості відповідачу надати пояснення щодо даного спору, та розглянуто справу за їх відсутності

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" у справі № 910/6094/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді: Отрюха Б.В., суддів: Тищенко А.І., Куксова В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.08.2017.

01.08.2017 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, які колегія суддів оглянула та долучила до матеріалів справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 01.08.2017 надала пояснення по суті спору та просила задовольнити апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ТДВ "СК "Альфа-Гарант" 16 807, 92 грн. страхового відшкодування та судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 01.08.2017 надав пояснення по суті спору та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант", рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 залишити без змін.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із довідкою № 92793390 про дорожньо-транспортну пригоду, 29.05.2016 в м. Київ, по вул. Лук'янівська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 п. 10.2 Правил дорожнього руху України.

Постановою Шевченківського районного суду від 29.06.2016 у справі № 761/21519/16-п було підтверджено вину ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.05.2016, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту №893ак5юб від 29.12.2015, укладеного з Посольством Республіки Казахстан в Україні (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 30.12.2015 по 29.12.2016).

Актом огляду транспортного засобу від 10.06.2016 встановлено кількість та характер пошкоджень наземного транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із рахунком-фактури № АВК2-03520 від 24.06.2016 вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу становить 27 462,23 грн.

Згідно із страховим актом № АХА2099715 від 01.07.2016 за вищевказаним страховим випадком позивачем визначено, що до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 27 462,23 грн.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії платіжного доручення №252 317 від 02.07.2016 позивачем було виплаено страхове відшкодування в розмірі 27 462,23 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на момент скоїння ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6666457, термін дії з 24.11.2015 по 23.11.2016.

Даним полісом визначено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50 000,00 грн. та франшизу у розмірі 500,00 грн.

Оскільки цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 26 962,23 грн. за вирахуванням франшизи у сумі 500,00 грн.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як вже зазначалося, у відповідності до умов договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту №893ак5юб від 29.12.2015, внаслідок настання 29.05.2016 страхового випадку (ДТП) позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 27462,23 грн. шляхом перерахування згідно із платіжним дорученням №252 317 від 02.07.2016 на рахунок ремонтної організації.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у межах фактичних затрат.

Згідно із статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

На підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Тобто позивач, виплативши страхове відшкодування отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "Volkswagen", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АЕ/6666457, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

Полісом №АЕ/6666457 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом 500,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову та стягнення 26 962,23 грн. з відповідача вартості відновлювального ремонту транспортного засобу "Toyota", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням - 500, 00 франшизи за полісом.

Доводи, які наведені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно з положеннями ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2017 у справі № 910/6094/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6094/17 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.І. Тищенко

В.В. Куксов