номер провадження справи 9/51/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 справа № 908/1243/17

за позовом Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 Україна (49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Киснева, буд. 1)

до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат (72319, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Героїв України, буд. 175)

про зобовязання повернути майно

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_3, довіреність № 303 від 13.02.2017р.;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про зобовязання відповідача повернути позивачу майно за договором оренди тари № 2228А від 22.05.2015р., а саме: балони для азоту обємом 40 л. - у кількості 3 одиниці; балони для двооксиду вуглецю обємом 40 л. - у кількості 4 одиниці; балони для суміші харчової обємом 40 л. у кількості 14 одиниць; балони для ацетилену обємом 40 л. у кількості 2 одиниці.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 19.06.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1243/17, справі присвоєно номер провадження № 9/51/17, судове засідання призначено на 06.07.2017р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 10.08.2017 р.

В судовому засіданні 10.08.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача судовий процес проводився без застосування засобів технічної фіксації.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Позов мотивовано наступним. Відповідно до умов договору оренди тари № 2228А від 22.05.2015р. і актів здачі-приймання наданих послуг позивач передав, а відповідач прийняв у користування тару для промислових газів (балони) згідно з Специфікацією, в кількості 35 одиниць. Орендар повернув частину орендованого майна у кількості 12 одиниць, внаслідок чого у нього залишилось 23 балони. У звязку з систематичним порушенням ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» зобовязань по сплаті орендної плати, що підтверджується рішенням господарського суду Запорізької області від 23.06.2016 р. у справі № 908/1513/16, позивач 04.03.2016 р. подав через канцелярію відповідача лист-повідомлення №М1323 від 02.03.2016 р. про розірвання договору оренди з проханням погасити наявну заборгованість та повернути орендовану тару. Отже, договір оренди тари №2228 від 22.05.2015 р. є розірваним з 04.03.2016 р., коли відповідач і мав повернути орендоване майно. Однак, до цього часу відповідач свого зобовязання не виконав, на неодноразові письмові вимоги щодо повернення тари не реагує. Зазначене майно знаходиться у відповідача без достатньої правої підстави та підлягає поверненню позивачу. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 530, 781, 782, 785 ЦК України просить позов задовольнити.

Відповідач свого представника в судові засідання не направив. 03.07.2017р. та 25.07.2017р. від відповідача через канцелярію суду отримано відзив на позовну заяву, письмове обґрунтування правової підстави утримання спірного майна та витребувані судом документи.

В письмовому відзиві та обґрунтуванні правої підстави утримання спірного майна, відповідач зазначив, що позов не визнає, мотивуючи свої заперечення наступним. З урахуванням приписів ст.ст. 651, 782 ЦК України, ст.ст. 188, 291 ГК України договір не може бути розірваний в односторонньому порядку, і це правило не може бути змінено умовами договору. Відповідач вважає що договір оренди тари № 2228А від 22.05.20015 р. не є розірваним. Майно повинно бути повернуто у звязку із закінченням строку дії договору оренди, на який його укладено з 31.12.2016 р., а не з підстав його розірвання, як зазначає позивач. У звязку з неврегульованим питанням щодо підстав припинення договору, спірне майно дійсно перебуває на зберіганні у відповідача, оскільки позивач відмовляється забирати майно з інших підстав, окрім як з підстави дострокового розірвання договору, з чим відповідач не погоджується. Виходячи, з викладеного, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

У клопотанні, що, в тому числі, надійшло до суду 25.07.2017 р., відповідач просить розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність відповідача, за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2015р. між ОСОБА_2 акціонерним товариством «ОСОБА_1 Україна» (на сьогодні Приватне акціонерне товариство ОСОБА_1 Україна, Орендодавець, позивач у справі) та ОСОБА_2 акціонерним товариством «Мелітопольський мясокомбінат» (Орендар, відповідач) укладено договір оренди тари № 2228А, відповідно до умов якого Орендодавець надає Орендарю в тимчасове платне користування Тару для промислових газів згідно специфікації. Право власності на орендовану Тару до Орендаря не переходить (п.1.1).

Відповідно до наведеної в п.1.2 договору Специфікації тари, предметом оренди визначено наступне майно:

- балони для азоту (код 6950240), об`ємом 40 л, в кількості 3 шт., балансовою вартістю 1500 грн. за одиницю тари;

- балони для двоокису вуглецю (код 6950440), об`ємом 40 л, в кількості 4 шт., балансовою вартістю 1500 грн. за одиницю тари;

- балони для харчової суміші,(код 6950004), об`ємом 40 л, в кількості 26 шт., балансовою вартістю 1500 грн. за одиницю тари;

- балони ацетилену (код 6900005), об`ємом 40 л, в кількості 2 шт., балансовою вартістю 2000 грн. за одиницю тари.

11.06.2015р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди № 2228А, якою внесено зміни до п. 1.2 договору, та доповнено Специфікацію наступною тарою: балони для двоокису вуглецю (код 7900505), об`ємом 12х50 л, в кількості 4 шт., балансовою вартістю 60000 за одиницю тари.

В пункті 3.7 встановлено, що Орендар зобовязується заповнювати (заправляти) орендовану тару тільки у Орендодавця.

Згідно з п.3.1 договору Орендодавець зобовязується надавати тару в оренду по акту приймання-передачі.

Виконання позивачем зобовязань щодо передачі тари в оренду підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін ОСОБА_3 здачі-приймання наданих послуг: № 000482314 від 18.06.2015 р. на суму 1800,00 грн.; № 000486284 від 20.07.2015 р. на суму 1788,00 грн.; № 000490205 від 18.08.2015 р. на суму 1800,00 грн.; № 000493655 від 15.09.2015р. на суму 1800,00 грн.; № 000498219 від 20.10.2015 р. на суму 1800,00 грн.; № 000503497 від 30.11.2015 р. на суму 1224,00 грн.; № 000505803 від 17.12.2015 р. на суму 1224,00 грн.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 договору орендна плата здійснюється щомісячно Орендарем згідно виставленого рахунку, але не пізніше 25-го числа наступного місяця. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця на підставі виставленого рахунку.

У червні 2017 року позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом, за яким порушено провадження у даній справі, з вимогою про зобовязання ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» повернути майно за договором оренди тари № 2228А від 22.05.2015 р. у звязку з припиненням договору, шляхом його дострокового розірвання.

Відповідач підтвердив факт знаходження у нього спірного майна, зазначеного у позовній заяві, однак позов не визнав, оскільки вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, які викладено у позовній заяві, а саме: вважає, що договір оренди припинився у звязку із закінченням строку, на який його було укладено, а не у звязку з його розірванням, яке, згідно зі ст.ст. 188, 219 ГК України, ст. 651 ЦК України може мати місце лише за згодою сторін або за рішенням суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку), зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Із змісту ч. 1-2 ст. 763 ЦК України слідує, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 договору оренди тари сторони передбачили, що договір укладений на строк дії договору поставки № 2228 від 01.02.2015 р. та припиняє свою дію з моменту припинення строку дії або розірвання вищезазначеного договору. Договір може бути пролонгований сторонами окремою додатковою угодою.

Згідно п. 8.1. договору поставки ГК № 2228 від 01.02.2015р., копія якого міститься в матеріалах справи, останній діє з моменту двохстороннього підписання та скріплення печатками сторін до 31.12.2015р. та продовжується автоматично на 12 міс., якщо у сторін немає претензій один до одного.

В пункті 5.3 договору оренди тари встановлено, що у випадку, якщо орендар прострочив орендну плату або інші платежі, передбачені даним договором, більш ніж на 60 календарних днів, Орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, при цьому письмово повідомивши орендаря протягом 7 днів з менту прийняття такого рішення.

Крім того, в пунктах 3.6, 3.9 договору оренди тари також обумовлено, що у разі заборгованості за даним договором Орендодавець має право призупинити поставку продукції по договору поставки до погашення заборгованості. При виявленні випадків порушення умов, обумовлених в п.3.6, Орендодавець має право розірвати договір та вимагати дострокового повернення орендованої тари, при цьому письмово повідомити Орендаря протягом 7 днів з моменту прийняття такого рішення.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Запорізької області від 23.06.2016р. по справі № 908/1513/16 було задоволено позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Україна» про стягнення з ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» суми 7848,00 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди тари № 2228А від 22.05.2015 р. Рішення набрало законної сили. В рішення встановлено, що заборгованість виникла на підставі виставлених відповідачу рахунків № 2228А/249286 від 18.08.2015р. на суму 1800,00 грн., № 2228А/250727 від 15.09.2015р. на суму 1800,00 грн., № 2228А/252516 від 20.10.2015р. на суму 1800,00 грн., № 2228А/503497 від 30.11.2015р. на суму 1224,00 грн., № 2228А/505803 від 17.12.2015р. на суму 1224,00 грн., всього на загальну суму 7848 грн., яка була заявлена до стягнення. Тобто судом встановлено факт існування у ПАТ «Мелітопольський мясокомбінат» заборгованості з орендної плати за пять місяців. Відповідачем надано в матеріали справи копії платіжних доручень, згідно з якими заборгованість з орендної плати балонів на підставі вищевказаних рахунків, виставлених у серпні грудні 2015 року, було сплачено в період червень-липень 2016 року. Тобто після прийняття судом вказаного вище рішення про стягнення заборгованості.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріали справи свідчать, що 04.03.2016 р. позивачем вручено представнику ПАТ «Мелітопольский мясокомбінат» лист вих. № М1323 від 02.03.2016 р., в якому зазначено, що у звязку з порушенням п. 5.3 договору оренди № 2228А від 22.05.2016 р., прийнято рішення розірвати зазначений договір з 10.03.2016р. В даному листі позивач просив сплатити наявну заборгованість по орендним платежам, а також повернути орендовану тару. Таким чином, наймодавець скористався своїм правом на розірвання договору оренди тари в обумовленому договором порядку, у звязку із наявністю факту прострочення внесення орендної плати більш ніж на 60 календарних днів, який є доведеним.

В подальшому, а саме: 03.10.2016р., позивачем на адресу відповідача направлена вимога від 30.09.2016р. № 937 про повернення майна, в якій, зокрема, зазначено, що згідно акту прийому-передачі № А410000063 від 24.11.2015р. Орендар повернув частину тари, а саме: балони для суміші харчової у кількості 12 одиниць та вимагав повернути залишок тари за адресою представництва ПАТ «ОСОБА_1 Україна» у місті Мелітополі.

20.04.2017р. позивач повторно направив відповідачу вимогу про повернення тари та сплату штрафу від 18.04.2017р. Направлення зазначених вимог підтверджується фіскальними чеками та описами вкладення у цінний лист, завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ч. 1 ст.180, ч.1 ст.188 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань. Зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Частиною 1 статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 610,611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до приписів ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України).

Як вже зазначалось, в пункті 5.3 договору оренди тари сторони погодили, що у випадку, якщо орендар прострочив орендну плату або інші платежі, передбачені даним договором, більш ніж на 60 календарних днів, Орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку, при цьому письмово повідомивши орендаря протягом 7 днів з менту прийняття такого рішення.

Крім того, в пунктах 3.6, 3.9 договору оренди тари також обумовлено, що у разі заборгованості за даним договором Орендодавець має право призупинити поставку продукції по договору поставки до погашення заборгованості. При виявленні випадків порушення умов, обумовлених в п.3.6, Орендодавець має право розірвати договір та вимагати дострокового повернення орендованої тари, при цьому письмово повідомити Орендаря протягом 7 днів з моменту прийняття такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що договір оренди припинений у звязку з його розірванням, шляхом відмови наймодавця від договору у звязку з наявністю заборгованості з орендної плати, про що відповідач повідомлений належним чином листом вих. № М1323 від 02.03.2016 р., який отримано ним 04.03.2016р.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з п. 3.3 договору оренди тари № 2228А від 22.05.2015р. Орендар зобовязаний повернути орендовану тару, вказану у специфікації (п.1.2), у справному стані з урахуванням нормального фізичного зносу протягом трьох робочих днів з дати закінчення строку оренди або припинення дії даного договору.

Приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Викладені у письмових запереченнях відповідача доводи щодо необґрунтованості вимог позивача із заявлених ним підстав, спростовуються вищевикладеним. В укладеному сторонами договорі, а також в статті 782 ЦК України встановлено право наймодавця на відмову від договору оренди, внаслідок якої договір вважається розірваним. Доказів повернення позивачу спірного майна, отриманого згідно з договором оренди тари, відповідач не надав.

Таким чином, позовні вимоги про зобовязання відповідача повернути позивачу майно за договором оренди тари № 2228А від 22.05.2015р., а саме: балони для азоту обємом 40 л. - у кількості 3 одиниці; балони для двооксиду вуглецю обємом 40 л. - у кількості 4 одиниці; балони для суміші харчової обємом 40 л. у кількості 14 одиниць; балони для ацетилену обємом 40 л. у кількості 2 одиниці, основані на договорі, відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати Публічне акціонерне товариство Мелітопольський м`ясокомбінат (72319, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Героїв України, буд. 175, ) повернути на користь Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 Україна (49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Киснева, буд. 1, ) майно за договором оренди тари № 2228А від 22.05.2015 р., а саме: балони для азоту обємом 40 л у кількості 3 одиниці, балони для двооксиду вуглецю обємом 40 л. - у кількості 4 одиниці, балони для суміші харчової обємом 40 л. у кількості 14 одиниць, балони для ацетилену обємом 40 л. у кількості 2 одиниці.

3. Стягнути з ОСОБА_2 акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат (72319, Запорізька область, місто Мелітополь, вулиця Героїв України, буд. 175, ) на користь Приватного акціонерного товариства ОСОБА_1 Україна (49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Киснева, буд. 1, ) суму 1600 (одна тисяча шістсот) грн. витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 14 серпня 2017 р.