ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

08.08.2017 Справа № 914/155/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Бойко С.М. Хабіб М.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги та заяву про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» б/н від 27.07.2017

на рішення Господарського суду Львівської області від 28.02.2017 (суддя Петрашко М.М.)

у справі № 914/155/17

за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація», м. Львів

про стягнення 750 995, 74 грн

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.02.2017 у справі № 914/155/17 позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 638 346, 00 грн основного боргу, 72 207, 34 грн пені, 32 544, 47 грн інфляційних втрат, 7 897, 03 грн 3% річних та 11 264, 94 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

З підстав, зазначених в апеляційній скарзі, відповідач - ТзОВ «Львівавтокомплектація» оскаржило назване рішення суду, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю за їх безпідставністю.

Також, скаржник подав заяву про поновлення процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення суду та в самій апеляційній скарзі вказує, що про існування судового процесу в цій справі дізнався випадково, переглядаючи рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень та одразу звернувся до місцевого господарського суду з завами про отримання рішення та ознайомлення з матеріалами справи. Також, звертає увагу суду на те, що як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи, поштову кореспонденцію отримав (-ла) ОСОБА_1. Зазначає, що ймовірно мається на увазі ОСОБА_1, який був попереднім директором ТзОВ «Львівавтокомплектація», однак відповідно до протоколу загальних зборів учасників товариства від 29.10.2016 його з 31.10.2016 було звільнено та призначено на посаду директора товариства ОСОБА_2 Отже, стверджує, що станом на 30.01.2017 (дата отримання поштової кореспонденції) ОСОБА_1 чи інша особа з таким прізвищем не працювала у товаристві, жодних інших повідомлень на адресу ТзОВ «Львівавтокомплектація» не надходило, що унеможливило забезпечення повноважного представника для участі в судовому процесі.

Розглянувши клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику з таких підстав.

Відповідно до ст. 93 ГПК України апеляційна скарга на рішення місцевого суду подається протягом 10 днів, а на ухвалу місцевого господарського суду протягом пяти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України, клопотання про відновлення строку на подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Верховний Суд України в постанові від 13.07.2016 № 3-774гс16 дійшов наступних висновків: «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обовязкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).»

Відтак, слід дійти висновку, що поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, та не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2017 прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду на 07.02.2017.

Копію вказаної ухвали надіслано на адресу відповідача: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45. В повідомленні про вручення поштового відправлення вказано, що його вручено 31.01.2017 ОСОБА_1.

Надалі, позивач збільшив позовні вимоги та відповідну заяву надіслав відповідачу. З витягу «Укрпошти» вбачається, що вказана кореспонденція повернута за зворотною адресою через не запит.

На виконання вимог ухвали місцевого господарського суду позивачем також надіслано на адресу відповідача акт звірки взаємних розрахунків. Вказаний акт (а.с. 71) містить посилання на номер даної справи. Відстеживши поштове пересилання колегія суддів встановила, що така 07.02.2017 вручена адресату особисто.

В судовому засіданні 07.02.2017 місцевий господарський суд відклав розгляд справи на 28.02.2017.

28 лютого 2017 року судом прийнято оскаржуване рішення без участі представника відповідача. Повний текст рішення виготовлено 06.03.2017 та 14.03.2017 воно було оприлюдено на сайті ЄДР судових рішень.

Ухвала про відкладення розгляду справи та рішення суду також направлялось на адресу відповідача: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, 45 та були повернуті підприємством звязку з огляду на «закінчення терміну зберігання».

14 липня 2017 року представником відповідача подано до місцевого господарського суду клопотання з проханням надати можливість ознайомитись з матеріалами справи. В самому клопотанні вказано, що відповідачу відомо про перебування матеріалів справи № 914/155/17 за позовом: Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» про стягнення 750 995, 74 грн в провадженні Господарського суду Львівської області. З матеріалами справи представник відповідача ознайомився 20.07.2017.

Надалі, 18.07.2017 представником відповідача подано заяву про видачу копії рішення та отримано його 20.07.2017.

Апеляційна скарга подана нарочно до місцевого господарського суду 27.07.2017.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції виконав вимоги ч. 1 ст. 64 та статті 87 ГПК України. Отже, відповідач вважається належним чином повідомлений про час і місце розгляду судом справи. Вся поштова кореспонденція судом надсилалась на адресу, вказану в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Більше того, як вказано вище, 07.02.2017 скаржником отримано акт звірки взаєморозрахунків, надісланий позивачем на його адресу, в якому міститься посилання на номер даної справи.

Отже колегія суддів вважає безпідставними посилання скаржника, що такий не був обізнаний з розглядом даної справи.

Скаржник повинен усвідомлювати, що на його юридичну адресу (вказану в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) надходить поштова кореспонденція. У разі зміни адреси, необхідно внести зміни до реєстру. Отже, все залежить виключно від дій та волевиявлення юридичної особи. Слід зазначити, що така ж адреса вказана в договорі № 4217/Ф від 02.11.2007 про постачання теплової енергії в гарячій воді, укладеному сторонами у справі, невиконання якого слугувало підставою позову.

Також суд звертає увагу на суперечність доводів самого скаржника, викладених в заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки такий зазначає, що з самим рішення відповідач ознайомився 21.07.2017, однак це суперечить клопотанню про ознайомлення з матеріалами справи та апеляційній скарзі. Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що про прийняття рішення він дізнався випадково, переглядаючи рішення в ЄДР судових рішень та одразу звернувся з заявами до місцевого господарського суду. Заяву про ознайомлення з матеріалами справи представником відповідача подано до місцевого господарського суду 14.07.2017.

Отже, апеляційна скарга на це рішення подана 27.07.2017, про що свідчить відтиск штампа місцевого господарського суду, тобто, не лише з пропуском 10-ти денного строку, з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України (рішення підписане 06.03.2017), але й з пропуском 10-денного строку від подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи (14.07.2017).

Також колегія суддів бере до уваги, що від дня винесення рішення пройшов значний період часу, а саме 5 місяців.

Єдиним посиланням скаржника на обєктивність пропущення такого строку на подання апеляційної скарги слугує неотримання поштової кореспонденції. Однак, як вказано вище, судом встановлено, що відповідачем 07.02.2017 отримано акт звірки взаєморозрахунків з посиланням на номер даної справи, а неотримання поштової кореспонденції від суду відбулось через бездіяльність відповідача і все залежало виключно від його волі, в той час, як судом дотримано норм процесуального законодавства щодо повідомлення сторони у справі в повному обсязі. Також необґрунтованим є посилання на отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду неуповноважено особою, оскільки кореспонденція надсилається на юридичну адресу товариства, а не особисто певним особам. Недоліки в роботі поштового відділення не змінюють факту належного повідомлення судом відповідача про розгляд спору.

Відтак слід дійти висновку, що посилання скаржника не виправдовують причини поновлення строку на оскарження рішення та втручання у принцип остаточності рішення. Жодних інших обєктивних та непереборних причин, скаржником не наведено, належних та допустимих доказів на їх підтвердження, в порядку та розумінні ст. 34 ГПК України, не подано.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску строку на подання апеляційної скарги та для поновлення пропущеного строку. Відтак відхиляє клопотання скаржника про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

На підставі викладено та керуючись ст. 86, ч. 2 ст. 93, п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація» про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги відхилити.

2. Повернути апеляційну скаргу б/н від 27.07.2017 та додані до неї матеріали всього на 51 аркуші Товариству з обмеженою відповідальністю «Львівавтокомплектація».

3. Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Хабіб М.І.