РІШЕННЯ

31 липня 2017 рокуСправа № 921/306/17-г/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

розглянув справу

за позовом Учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" ОСОБА_2 АДРЕСА_1, 46001

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" с. Максимівка, Збаразький район, Тернопільська область, 47372 (адреса для листування: вул. Б.Лепкого, 6/221, м. Тернопіль)

про надання інформації про діяльність ТОВ "Оберіг добра"

За участі представників:

позивача: ОСОБА_7, договір про надання правової допомоги у господарських справах від 20.04.2017;

відповідача: Кулініч Т.М., довіреність б/н від 01.06.2017.

В судовому засіданні представникам сторін роз'яснено процесуальні права та обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 81-1 ГПК України. Технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи: ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" (надалі ТОВ "Оберіг добра") про зобов'язання відповідача надати для ознайомлення інформацію про діяльність товариства, а саме: звіти про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік; протоколи зборів учасників (засновників) товариства за 2015-2017 роки; баланси товариства за 2015-2017 роки; дані бухгалтерського обліку та звітності за 2016 рік та стягнути з відповідача ТОВ "Оберіг добра" судові витрати в т.ч. витрати на правову допомогу адвоката ОСОБА_7 в розмірі 20 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та установчих документів товариства, не надав позивачу інформацію про діяльність товариства, чим порушив право позивача, як учасника товариства, на отримання такої інформації.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 16.05.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 01.06.2017.

Ухвалою суду від 01 червня 2017 року розгляд справи, не переходячи до її розгляду по суті, відкладено на 12 червня 2017 о 10:00 год. В судовому засіданні 12.06.2017 суд перейшов до розгляду справи по суті та відклав розгляд справи на 22.06.17 о 10 год. 00 хв.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 22 червня 2017 року продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів, за клопотанням (вх.№12976 від 22.06.2017) представника відповідача .

22.06.2017 на адресу господарського суду Тернопільської області надійшов відзив №2106/17 від 21.06.17 на позовну заяву (вх.12973 від 22.06.17) в якому відповідач проти позову заперечує, просить суд в позові відмовити, при цьому зазначає, що підставою для подання позовної заяви, стала відмова відповідача у наданні інформації позивачу разом із копіями документів про діяльність товариства, оскільки чинним законодавством не передбачено обов'язку товариства надавати учаснику запитувану інформацію в письмовому вигляді (у вигляді ксерокопій), а лише встановлено обов'язок надати учаснику товариства для ознайомлення визначену законом інформацію, з якої вже сам учасник має право робити виписки, фотографії, копії. Вважає, що права позивача, як учасника товариства не порушені, так як позивач не звертався до товариства із вимогою про ознайомлення з визначеними законодавством документами, а тому дані позовні вимоги вважає заявленими передчасно.

Присутній представник позивача в судовому засіданні 31.07.2017 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задоволити. Крім того, згідно усних пояснень та письмових заперечень на відзив від 28.07.2017 (вх. № 14804 від 31.07.2017), поданих представником позивача в судовому засіданні 31.07.2017, останній зазначає, що у запиті про отримання інформації, учасник товариства ОСОБА_2 зверталася до відповідача з вимогою надати інформацію про діяльність товариства відповідно до законодавства, зокрема ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", ст.116 Цивільного кодексу України та ст.88 Господарського кодексу України, а не про видачу копій документів. Також, звертає увагу суду на те, що причиною відмови товариства про надання інформації учаснику такого товариства слугувало відсутність передбаченого порядку та процедури надання такої інформації у Статуті товариства та необхідність скликання Загальних зборів товариства для внесення змін у Статут, однак, як стверджує представник позивача, це суперечить законодавству України.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача згідно усних пояснень та доповнення до відзиву на позовну заяву №607/17 від 06.07.2017 (вх. № 14632 від 26.07.2017) проти позову та письмового клопотання позивача, поданого 12.06.2017 в судове засідання щодо стягнення з відповідача витрат з оплати послуг адвоката в розмірі 20 000,00 грн заперечив, вважає що, враховуючи складність справи, необхідність застосування спеціальних знань для підготовки до справи, посилаючись при цьому на сформовану практику Вищого господарського суду України з даної категорії справ, послуги адвоката не були необхідними та неминучими, тому заявлені вимоги позивача про відшкодування витрат на послуги адвоката є безпідставними. Звернув увагу суду на те, що в долученому до клопотання договорі про надання правової допомоги у господарських справах від 20.04.2017, укладеному між позивачем та адвокатом ОСОБА_7 не міститься посилань про надання правової допомоги саме по справі №921/306/17-г/18, вважає, що немає належного підтвердження про оплату послуг за надання правової допомоги саме по справі №921/306/17-г/18, оскільки такого посилання не містить квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 20.04.2017, долучена до даного клопотання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши подані ним докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною другою зазначеної статті ГПК України встановлено, що у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Зі змісту частини 1 статті 167 Господарського кодексу України вбачається, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З урахуванням вимог ч. 4 ст.12 ГПК України, а також того, що ОСОБА_2, як станом на день звернення з позовом, так і на теперішній час, є учасником товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", суд приходить до висновку про наявність у неї корпоративних прав, про захист яких остання звернулася до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п.1.6 Статуту ТОВ "Оберіг добра" (нова редакція), затвердженого рішенням зборів засновників товариства, протокол №8 від 15.02.2010, державну реєстрацію змін до якого проведено державним реєстратором Збаразької районної державної адміністрації Тернопільської області 15 лютого 2010 року, номер запису 1 000559, ОСОБА_2 (позивач у справі) ідентифікаційний номер НОМЕР_1, є одним із засновників (учасників) товариства, яка має у статутному фонді товариства частку 40 %, що становить 480 000,00 грн (п.5.4. Статуту).

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, як учасник ТОВ "Оберіг добра" має право в порядку, визначеному чинним законодавством, отримувати інформацію про діяльність даного товариства, в тому числі звітного характеру, протоколи зборів товариства.

З метою реалізації своїх корпоративних прав, ОСОБА_2 звернулась до відповідача із запитом про надання інформації про діяльність товариства, яку просила надати до 07 квітня 2017 року. Однак, станом на час вирішення спору, вимоги учасника товариства про надання інформації відповідачем не виконані, зважаючи на що, позивач звернувся до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Право учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства передбачено ст. 10 Закону України "Про господарські товариства", а також ст. 116 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 88 Господарського кодексу України.

Зокрема, ст. 116 ЦК України передбачає, що учасники господарського товариства можуть у порядку, встановленому установчим документом товариства, одержувати інформацію про діяльність товариства. Відповідно до ст. 88 ГК України на вимогу учасника товариство зобов'язане надати йому для ознайомлення річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства. Аналогічні приписи передбачені п. "г" ст. 10 Закону України "Про господарські товариства".

Крім того, відповідно до п. 4.1.3 Статуту товариства визначено, що учасник товариства має право одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитись із даними бухгалтерського обліку та звітністю, протоколами зборів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Так, 23.03.2017 позивач, як учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", звернувся до директора товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" Дробоцького Ю.Л., с. Максимівка Збаразького району Тернопільської області із запитом на отримання інформації про діяльність товариства із підтверджуючими документами, а саме:

- звіт про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік;

- протоколи зборів товариства за 2015-2011 роки;

- баланс товариства станом на 22.03.2017;

- копії документів, належно завірені, що підтверджують наявність зареєстрованого та товариством рухомого та нерухомого майна;

- відомості про діючі на цей момент кредитні договори, договори застави майна, яке належить товариству;

- відомості про укладені договори з 01.01.2016 по теперішній час із вказівкою на контрагентів, предмет, строк дії та суми зобов'язання;

- інформацію, який прибуток отримало товариство за 2016 рік, яка частина прибутку належить позивачу як учаснику товариства і коли вона буде виплачена.

Однак, як вбачається із змісту листа вих. №11 від 07.04.2017, адресованого ОСОБА_2, АДРЕСА_1, директором товариства Дробоцьким Ю.Л. було відмовлено в наданні такої інформації, оскільки аналіз законодавчих норм (ст.10 Закону України "Про господарські товариства", ст.116 ЦК України, ч. 1 ст. 88 ГК України) підтверджує відсутність правових підстав для витребування копій документів. Також, відповідач посилається на відсутність у Статуті товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" відповідного порядку надання інформації.

Однак, суд вважає такі твердження відповідача необґрунтованими та безпідставними, оскільки, приписами статей 1, 5 Закону України "Про інформацію" встановлено, що:

- інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді;

- документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Отже, учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" ОСОБА_2 просила ТОВ "Оберіг добра" надати їй інформацію на встановленому Законом України "Про інформацію" носієві - документі, а не просила надати їй носії такої інформації (копії документів).

Крім того, відповідно до письмового відзиву на позов № 2106/17 від 21.06.2017 (вх. № 12973 від 22.06.2017), ТОВ "Оберіг добра" вказує на відсутність у позивача порушеного права, оскільки ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" визначено право учасника товариства на одержання інформації про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів, однак чинним законодавством не передбачено надавати учаснику копії документів про діяльність товариства. Отже, у ТОВ "Оберіг добра" відсутній обов'язок надавати позивачу копії документів перелічених у листі від 23.03.2017.

Окрім іншого, у відзиві на позов № 2106/17 від 21.06.2017 (вх. .№ 12973 від 22.06.2017) товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" зазначає, що з приписів ст. 88 ГК України вбачається, що законодавчо встановлений перелік інформації, що надається на вимогу учасника, не є вичерпним. Проте, це не означає, що учасник має право вимагати отримання будь-якої інформації про діяльність товариства, а суди не вправі зобов'язувати товариство надавати інші документи про діяльність товариств, оскільки, згідно ст.9 Закону України "Про інформацію", це є незаконним втручанням у внутрішню господарську діяльність товариства. Відмова відповідача у наданні копій документів ґрунтувалась виключно на правових нормах і на момент подання позовної заяви права позивача, як учасника товариства, жодним чином не порушені оскільки, позивач не звертався до ТОВ "Оберіг добра" про ознайомлення з визначеними законодавством документами.

Проте, суд не погоджується із такими обґрунтуваннями відповідача, виходячи з наступного.

Так, предметом розгляду у даній справі є зобов'язання відповідача надати для ознайомлення інформацію про діяльність товариства, а саме: звіти про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік; протоколи зборів учасників (засновників) товариства за 2015-2017 роки; баланси товариства за 2015-2017 роки; дані бухгалтерського обліку та звітності за 2016 рік.

Згідно п. 36 постанови пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", способом захисту права учасника господарського товариства на отримання інформації про діяльність товариства (пункт "г" частини першої статті 10 Закону про господарські товариства, стаття 116 ЦК, частина перша статті 88 ГК) є спонукання в судовому порядку до виконання товариством дій - надання відповідної інформації.

При цьому, господарське товариство зобов'язане надавати учаснику (акціонеру) на його вимогу лише документи звітного характеру (річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства) та інформацію, що міститься в установчих документах товариства, а не будь-яку інформацію щодо господарської діяльності товариства, якщо інше не передбачено установчими документами товариства.

Відповідно до п. 2.33 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" визначено, що відповідно до положень статті 10 Закону України "Про господарські товариства" та статті 78 Закону України "Про акціонерні товариства" господарське товариство, якщо його установчими документами не передбачено інше, зобов'язане надавати на вимогу учасника (акціонера) лише документи звітного характеру (річні баланси, звіти про фінансово-господарську діяльність товариства, протоколи ревізійної комісії, протоколи зборів органів управління товариства) та інформацію, що міститься в установчих документах товариства, а не будь-яку інформацію щодо господарської діяльності товариства.

Учасник (акціонер) товариства може вимагати надання інформації про діяльність товариства з дати, коли він набув статусу учасника (акціонера). Водночас закон не встановлює обмежень щодо періоду часу, за який учасник товариства має право отримувати інформацію.

Разом з тим, як уже зазначалось вище, згідно п. 4.1.3. статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", що затверджений протоколом загальних зборів учасників товариства № 8 від 15.02.2010, який діяв як станом на момент звернень позивача з відповідними вимогами до відповідача, так і на момент звернення до суду з позовом, учасники товариства мають право, зокрема, одержувати інформацію про діяльність товариства, знайомитись із даними бухгалтерського обліку та звітністю, протоколами зборів.

Таким чином, обов'язок надання протоколів та рішень загальних зборів учасників товариства, річних балансів та звітів про фінансово-господарську діяльність підприємства, цілком передбачений як вимогами чинного законодавства, так і положеннями статуту ТОВ "Оберіг Добра".

Слід зазначити, що інформація про стан майна, розмір прибутку та збитків в повному обсязі відображається в річному балансі товариства та його звітах про фінансово-господарську діяльність.

При цьому відповідно до ст. 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова звітність підприємства, яку підписують керівник та бухгалтер, складається саме на основі даних бухгалтерського обліку.

Згідно ст. 14 вказаного Закону, підприємства зобов'язані подавати квартальну та річну фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам виконавчої влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства. Термін подання фінансової звітності встановлюється Кабінетом Міністрів України, а для банків - Національним банком України.

Таким чином, дані бухгалтерського обліку, надання яких вимагається позивачем, є інформацією щодо стану майна, розміру прибутку та збитків на підставі якої формується фінансова звітність.

Отже, вказані норми визначають право позивача, як учасника господарського товариства, на одержання інформації щодо діяльності товариства і документів, які містять таку інформацію, що кореспондується із обов'язком відповідача їх надати.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі №2-208гс14.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що в світлі висновку, викладеного у п. 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України", суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а виходячи з позиції цього суду, що висловлена у п. 42 рішення "Бендерський проти України", відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Зазначені вимоги зобов'язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з'ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з'ясування об'єктивних причин та факторів, що зумовили настання для позивача негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Більш того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі гарантоване право на вмотивованість судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що станом на час вирішення справи в суді відповідач не надав позивачу для ознайомлення інформацію про діяльність товариства, надання якої передбачено нормами чинного законодавства та Статутом товариства, так як і не надав доказів протилежного, суд приходить до висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту, шляхом зобов'язання відповідача надати ОСОБА_2 для ознайомлення інформацію про діяльність ТОВ "Оберіг добра", а позовні вимоги підлягають задоволенню як законні та обґрунтовано заявлені.

Крім того, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача понесені ним витрати на правову допомогу (витрати з оплати послуг адвоката) в розмірі 20 000,00 грн.

Так, згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються, в тому числі, з сум, що підлягають сплаті за оплату послуг адвоката.

В п. 6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є оціночним поняттям, яке вирішується господарським судом на власний розсуд, а зменшення розміру таких витрат є правом господарського суду.

20.04.2017 між адвокатом ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги у господарських справах.

Відповідно до п.1.1. укладеного договору від 20.04.2017, адвокат зобов'язується надати клієнтові правову допомогу в господарській справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Оберіг добра" с. Максимівка Збаразького району про надання інформації про діяльність товариства в господарському суді Тернопільської області.

Також п. 2.1. сторони узгодили, що адвокат надає правову допомогу клієнту по представництву та захисту інтересів клієнта під час судового розгляду справи в господарському суді Тернопільської області з усіма правами представника.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.3 договору від 20.04.2017 за правову допомогу, передбачену в п. 1.1. даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 20 000,00 грн. Гонорар виплачується адвокату в день підписання цього договору. Підтвердженням оплати послуг адвоката є квитанція до прибуткового касового ордеру.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження його витрат на послуги адвоката надано суду: договір про надання правової допомоги у господарських справах від 20 квітня 2017 року - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 від 12.12.2008 ОСОБА_7, акт приймання-передачі наданих адвокатських послуг №1 від 01.06.2017 та копію квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 20.04.2017 на суму 20 000,00 грн, підстава - договір про надання правової допомоги адвокатом.

Разом з цим, суд враховує, що сторони договору про надання правової допомоги мають право визначити будь-який розмір витрат на правову допомогу в господарському процесі, однак, суд може обмежити розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у відповідності до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п.6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України", вирішуючи питання про розподіл судових витрат господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову; у зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, у п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, у п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 та у п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, правова допомога позивачу надавалася адвокатом ОСОБА_7, який здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва НОМЕР_2 від 12.12.2008. Гонорар за таку допомогу склав 20 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 20.04.2017.

Однак, суд зазначає, що фіксований розмір вартості адвокатських послуг за представництво інтересів позивача у суді в сумі 20 000,00 грн ще не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката в зазначеному розмірі, оскільки розмір таких витрат має бути доведений та документально обґрунтований, виходячи з розумної необхідності судових витрат для даної справи.

Так, в обґрунтування витраченого часу, який брався до уваги при розрахунку гонорару за договором від 20.04.2017 про надання правової допомоги позивачем в клопотанні щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката від 12.06.2017 (вх. №12394 від 12.06.2017) зазначено наступні дані: попереднє опрацювання матеріалів, вивчення судової практики - витрачено 7 годин, опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини - витрачено 4 години, підготовка процесуальних документів по справі - витрачено 7 годин та судове представництво - 2 години.

Проте, в представленому розрахунку не міститься інформація щодо погодинної оплати наданих адвокатом послуг по правовій допомозі, і відповідно не обґрунтовано зазначену суму витрат 20 000,00 грн у відповідності до затраченого часу.

Разом з тим, суд критично оцінює твердження представника відповідача, викладені в доповненні до відзиву на позовну заяву №607/17 від 06.07.2017, де серед іншого, зазначено, що в долученому до клопотання договорі про надання правової допомоги у господарських справах від 20.04.2017, укладеному між позивачем та адвокатом ОСОБА_7 не міститься посилань про надання правової допомоги саме по справі №921/306/17-г/18, та немає належного підтвердження про оплату послуг за надання правової допомоги саме по справі №921/306/17-г/18, оскільки такого посилання не містить квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 20.04.2017, долучена до даного клопотання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що договір про надання правової допомоги у господарських справах між позивачем - ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_7 укладено 20 квітня 2017 року. Відповідно до п.п. 5.1., 5.3 якого за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 20 000,00 грн. Даний гонорар виплачується адвокату в день підписання договору, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. А позивач звернувся до господарського суду Тернопільської області лише 15 травня 2017 року і відповідно ухвала про порушення провадження у справі за №921/306/17-г/18 винесена 16 травня 2017 року.

Таким чином, позивач не міг вказати номер справи при укладенні договору 20.04.2017 про надання правової допомоги.

Крім того, слід зазначити, що в даному договорі, а саме п. 1.1. чітко визначено, що правова допомога буде надаватись в господарській справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ "Оберіг добра", с. Максимівка Збаразького району про надання інформації про діяльність товариства в господарському суді Тернопільської області. Доказів того, що в господарському суді Тернопільської області розглядається інша справа між тими самими сторонами, про той же предмет, сторонами не подано, а судом самостійно не здобуто.

Таким чином, враховуючи наявні у справі докази, що підтверджують понесення позивачем витрати на оплату послуг адвоката, враховуючи предмет заявленого позову, складність даної справи, принцип справедливості, суд прийшов до висновку про доцільність обмеження розміру адвокатських послуг, понесених позивачем та пов'язаних з розглядом даної справи в суді з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Відповідно позивачу підлягають відшкодуванню витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у справі.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити.

2. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" (с. Максимівка, Збаразький район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 35617087) надати для ознайомлення ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) інформацію щодо діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра", а саме: звіти про фінансово-господарську діяльність товариства за 2016 рік; протоколи зборів учасників (засновників) товариства за 2015-2017 роки; баланси товариства за 2015-2017 роки; дані бухгалтерського обліку та звітності за 2016 рік.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Оберіг добра" (с. Максимівка, Збаразький район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 35617087) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий сбір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн 00 коп та 5 000 (п'ять тисяч) грн 00 коп. - витрат з оплати послуг адвоката.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили, протягом десяти днів з дня його підписання 04 серпня 2017 через місцевий господарський суд.

Суддя Н.В. Охотницька