ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2017 року Справа № 906/28/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит"
на рішенняГосподарського суду Житомирської області від 21.03.2017
та постановуРівненського апеляційного господарського суду від 11.05.2017
у справі№906/28/17 Господарського суду Житомирської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине"
провизнання нікчемного протоколу №12 від 05.06.2015 року недійсним
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Мірошник С.Б., дов. № 109 від 21.07.2017

- відповідача: не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" звернулось до Господарського суду Житомирської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине" про визнання недійсним протоколу №12 засідання комітету по неплатежам від 05.06.2015 щодо списання пені, штрафу та інших санкцій по позичальнику, який на підставі пункту 1 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним правочином, оскільки банк відмовився від власних майнових вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пеллет-Енерго Ємільчине".

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 21.03.2017 у справі №906/28/17 (суддя Машевська О.П.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 (головуючий суддя Демянчук Ю.Г., судді Саврій В.А., Юрчук М.І.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими у справі судовими рішеннями, ПАТ "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, а саме, статей 33, 34, 43, 82, 84, 101 Господарського процесуального кодексу України, статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статей 13, 203, 215, 216, 236, 627 Цивільного кодексу України просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 21.03.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.05.2017, прийняти у справі нове рішення, яким позов задовольнити.

Розглянувши касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи, повноти їх встановлення в судових рішеннях та застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 06.06.2011 між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 119Ю/2011/05-1596/2-1 (в режимі мультивалютності).

На виконання умов договору, позивачем на підставі заявок відповідача перераховувались грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості.

Пунктом 2.5 договору сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця, за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі.

Відповідно до п. п. 3.2.5, 3.2.6 договору кредитор має право вимагати повернення раніше наданих траншів кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, у разі невиконання позичальником вимог п. п. 3.2.1, 3.2.5 цього договору протягом трьох робочих днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора. Видати наказ про примусову оплату несплачених в строк сум, у разі несвоєчасного погашення траншів кредиту, згідно з п. п. 1.1.1, 2.4 цього договору, несвоєчасної сплати процентів.

Пунктами 3.3.5, 3.3.6, 3.3.7 договору передбачено наступні зобов'язання позичальника: - сплачувати кредитору проценти та комісії передбачені п. 1.1.1 договору, в порядку, визначеному п. п. 2.6, 2.8, 2.9, 2.13; - повернути кредитору у повному обсязі транші кредиту в строки визначені п. п. 1.1.1, 2.4 цього договору; - достроково повернути наявну заборгованість за кредитом, та сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції у випадках, визначених п. п. 2.14.3, 3.2.6, 4.4, 5.4 цього договору.

Згідно із п. 4.4 договору у разі невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. п. 3.3.2 - 3.3.18, порушення позичальником або третьою особою, з якою укладений договір забезпечення виконання зобов'язань за кредитом, умов договорів, визначених п. 1.3 цього договору, протягом більше 15 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня, погасити кредит та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості, за цим договором, дія договору припиняється.

06.04.2015 у зв'язку з неналежним виконанням позичальниками взятих на себе зобов'язань за кредитним договором банк звернувся з відповідним позовом до суду. Господарським судом Житомирської області порушено провадження у справі № 906/527/15. Справа розглядалася судами двічі.

За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.03.2016 у справі №906/527/15 позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" на користь ПАТ "Банк Національний кредит":

1 521 436,05 грн. пені за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні;

99 444,46 грн. пені за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за користування кредитом, отриманим в гривні;

130 720,14 грн. 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки за отриманий кредит в гривні;

8057,48 грн. 3% річних за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках, нарахованих за користування кредитом, отриманим в гривні;

1 342 652,91 грн. інфляційних нарахувань за порушення строків повернення кредиту, отриманому в гривні;

88 863,62 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасно проведені розрахунки по відсотках за кредит, отриманий в гривні;

171 181,56 грн. пені за несвоєчасно проведені розрахунки по сплаті кредиту, отриманого в євро;

4031,44 грн. пені за несвоєчасно проведені розрахунки за несплату відсотків за кредит, отриманий в євро;

13 006,21 грн. судового збору за розгляд справи;

15 607,45 грн. витрат за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Житомирської області від 29.07.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2015.

Припинено провадження у справі за п.1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення 8 440 000,00 грн. заборгованості по сплаті кредиту, отриманого в гривні. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 скасовано рішення Господарського суду Житомирської області від 15.03.2016 в частині стягнення з ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" на користь ПАТ "Банк Національний кредит" грошових сум, з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у позові. В іншій частині рішення Господарського суду Житомирської області від 15.03.2016 у справі № 906/527/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 у справі № 906/527/15 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 залишено без змін.

Розглядаючи справу №906/28/17 суди, з посиланням на статтю 35 ГПК України надали преюдиційного значення наступним фактам, встановленим судами при розгляді справи №906/527/15.

Так, судами встановлено, що відповідач в процесі вирішення спору у справі №906/527/15 станом на 05.06.2015 погасив заборгованість в частині отриманого кредиту та нарахованих відсотків, що вбачалось з банківських виписок по рахунках № 2067.6.067218.001. За таких обставин, судами припинено провадження у справі за п. 1-1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення основного боргу в сумі 9 859 856,71 грн., стягнення відсотків в сумі 816099,96 грн., нарахованих за отриманий кредит в євро, стягнення кредиту наданого в євро (9050,00) в сумі 228343,65 грн., стягнення відсотків в євро (604,27) в сумі 15246,54 грн.

У зв'язку з погашенням ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" заборгованості за кредитом та процентами за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №119ю/2011/05-1596/2-1 від 06.06.2011, ПАТ "Банк Національний кредит" 05.06.2015 згідно протоколу №12 засідання комітету по неплатежам було прийнято рішення про списання нарахованої пені, штрафу та інших санкцій. Загальна сума списаної заборгованості становила 7 995701,58 грн.

Зміст протоколу №12 засідання комітету по неплатежам ПАТ "Банк Національний кредит" від 05.06.2015 за висновком судів, зробленим при розгляді справи №906/527/15 доводить, що позивачем було також прийнято рішення відізвати подані позовні заяви до відповідних судів, судовий збір не стягувати.

В процесі розгляду справи № 906/527/15 позивач не відмовився від позову до відповідача, оскільки, як встановили суди, на підставі Постанови Правління НБУ №358 від 05.06.2015 ПАТ "Банк Національний кредит" було віднесено до категорії неплатоспроможних.

05.06.2015 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 114 від 05.06.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Національний кредит", згідно з яким з 08.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк національний кредит".

08.06.2015 Тимчасовою адміністрацією прийнято наказ № 1 "Про виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації" як це вимагала ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (надалі - Закон).

На підставі розпорядження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк національний кредит" №21 від 04.08.2015, листом №04-08/1578 від 04.08.2015 "щодо встановлення факту нікчемності правочину" позивач повідомив відповідача про нікчемність рішення ПАТ "Банк національний кредит" від 05.06.2015р. про прощення ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" заборгованості за кредитом та процентами за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №119ю/2011/05-1596/2-1 від 06.06.2011 з посиланням на ч. 3 статті 38 Закону та про обов'язок останнього на підставі ч.4 цієї статті Закону, протягом 3 (трьох) днів з дня отримання повідомлення погасити заборгованість за вказаним договором у розмірі 7971612,91 грн.

Розглядаючи справу №906/527/15 суди встановили, що між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк національний кредит" та відповідачем виник спір щодо наявності /відсутності підстав для стягнення за рішенням суду у цій справі сум пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат загалом на суму 7 995701,58 грн, списаних рішенням комітету по неплатежам ПАТ "Банк національний кредит" від 05.06.2015, оформленим протоколом № 12 (далі - рішення про списання).

Суди першої та апеляційної інстанцій у справі № 906/527/15 дійшли висновку, що зобов'язання відповідача за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №119ю/2011/05-1596/2-1 від 06.06.2011 припинилися відповідно до положень ст. 605 ЦК України шляхом списання (прощення) повноважним органом позивача нарахованої пені, штрафу та інших санкцій, а тому відсутні підстави для задоволення позову про їх стягнення з відповідача в судовому порядку.

Предметом спору у справі, що переглядається є вимога Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Національний кредит" визнати недійсним рішення про списання, яке вважає нікчемним правочином в розумінні пункту 1 частини 3 статті 38 Закону (банк відмовився від власних майнових вимог до позичальника), тоді як відповідач не визнає нікчемність цього правочину.

Розглядаючи спір по суті заявлених вимог, місцевий господарський суд, позицію якого підтримала апеляційна інстанція, дійшов висновку про недоведеність банком правових підстав, на яких нараховані позичальнику суми пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 7 995701,58 грн. набули статусу "власних майнових вимог" банку, оскільки щонайменше не існувало рішення суду, що вступило в законну силу, про їх стягнення з позичальника. Не довів позивач також наявність правових підстав вимагати від позичальника повернення цих сум, оскільки за змістом імперативно встановлених ч. ч. 4 та 5 ст. 38 Закону правових наслідків нікчемного правочину банку, останній вправі вимагати лише повернення майна та коштів, переданих банком стороні за договором.

Переглядаючи справу у касаційному порядку, колегія суддів вважає висновки судів про відмову у задоволенні позовних вимог передчасними у зв'язку з наступним.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Разом з тим, спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон), у частині другій статі 38 якого передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Розглядаючи справу суди не дали належної правової оцінки протоколу № 12 засідання комітету по неплатежам від 05.06.2015 щодо списання пені, штрафу та інших санкцій по позичальнику ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" недійсним", як правочину, здійсненого правомочним органом банку та прийнятого протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, через призму відповідності його умов вимогам Закону. Не з'ясували обставин справи, які мають значення для вирішення спору по суті, а саме: чи дійсно мав банк станом 05.06.2015 майнові (грошові) вимоги до ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" на підставі кредитного договору від 06.06.2011 №119Ю/2011/05-1596/2-1 з усіма укладеними сторонами додатками та, відповідно, у якому розмірі; чи обліковувалися ці вимоги у первинних бухгалтерських документах банку, у його звітності, балансі.

З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитися з висновком судів стосовно недоведеності банком правових підстав на яких нараховані позичальнику суми пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 7 995701,58 грн. набули статусу "власних майнових вимог" банку. Матеріали справи містять кредитний договір та додаткові угоди до нього, які так і залишилися поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій. При цьому, відсутність рішення суду про стягнення згаданих сум із позичальника не може свідчити про відсутність грошових вимог банку до позичальника, оскільки правовою підставою виникнення таких вимог є, передусім, кредитний договір. Невизначеним у цьому контексті є розмір вимог, який може бути підтверджений відповідним рішенням суду.

Крім того, розглядаючи справу, та надаючи правову оцінку протоколу № 12 засідання комітету по неплатежам від 05.06.2015 з одногу боку, судами зауважено, що це є вчинений банком односторонній правочин, з іншого - що позовна вимога сформульована в словесній формі" визнати нікчемний протокол № 12 засідання комітету по неплатежам від 05.06.2015р. щодо списання пені, штрафу та інших санкцій по позичальнику ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" недійсним" не відповідає способам захисту порушеного права, оскільки протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення про списання колегіальним органом позивача, і не є актом за змістом статті 20 ГК України.

Переглядаючи справу, колегія суддів зауважує, що ці висновки є взаємовиключними, відтак, судами так достеменно і не з'ясовано правову природу протоколу № 12 засідання комітету по неплатежам від 05.06.2015 щодо списання пені, штрафу та інших санкцій по позичальнику ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине": це є односторонній правочин про прощення боргу, чи локальний (внутрішньо-організаційний) акт, який відповідає чи не відповідає критеріям правочинів передбачених ч. 3 ст. 38 Закону.

Судами також не з'ясовано, чи передбачено умовами договору припинення зобов'язання в частині сплати пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат шляхом прощення боргу та у який спосіб має бути оформлено таке припинення - шляхом укладення додаткової угоди, направлення листа, прийняття рішення уповноваженим органом банку тощо.

З'ясування наведених обставин є передумовою вирішення питання про те, чи дійсно банк приймаючи протокол № 12 засідання комітету по неплатежам від 05.06.2015 щодо списання пені, штрафу та інших санкцій по позичальнику ТОВ "Пеллет-Енерго Ємільчине" фактично здійснив відмову від власних майнових вимог.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32-34, 43, 82, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

В силу вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на вищезазначене, Вищий господарський суд України вважає за необхідне скасувати прийняті у справі судові рішення з направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду. Під час нового розгляду місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно з'ясувати всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для їх розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від цього прийняти обґрунтоване, законне рішення суду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Національний кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Національний кредит" задовольнити частково.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.05.2017 та рішення Господарського суду Житомирської області від 21.03.2017 у справі №906/28/17 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області в іншому складі суду.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова