РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017Справа №910/8268/17

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького"

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України"

про стягнення 4183134 грн. 62 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Сав'як І.Б. - представник за довіреністю № 414 від 27.12.2016;

від відповідача: Коваленко С.В. - представник за довіреністю № 01.3.1-12/36-2017 від 03.04.2017;

Дзюбенко С.М. - представник за довіреністю № 01.3.1-12/91-2016 від 22.12.2016.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.05.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" про стягнення 4183134 грн. 62 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем у повному обсязі обов'язку з оплати вартості наданих позивачем послуг за стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, згідно зі зміненими в порядку п. 8.6. договору тарифами, за період з 15.02.2016 по 30.05.2016, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 3196767,49 грн. Також у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання відповідачем, позивачем заявлено до стягнення 522042,86 грн. пені, 91293,81 грн. 3% річних, 373030,64 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2017 порушено провадження у справі № 910/8268/17 та справу призначено до розгляду на 20.06.2017.

У судовому засіданні 20.06.2017 представник відповідача подав письмові пояснення, згідно з якими зазначає, що сторонами не узгоджено тарифи, за якими позивач нарахував вартість наданих послуг у спірний період, оскільки до направлених ним повідомленнях про зміну тарифів позивач додавав примірники додаткових угод, які, однак відповідачем підписані не були, а було надіслано протоколи розбіжностей, а тому, на думку останнього, нові тарифи застосуванню не підлягали. Більше того, відповідач вказує на те, що позивач є монополістом на ринку надання спеціалізованих аеропортових послуг, що свідчить про те, що в силу ст. 181 Господарського кодексу України неврегульовані розбіжності сторін підлягали переданню до суду в двадцятиденний строк, в протилежному випадку вони вважаються прийнятими. Також відповідач зазначає, що позивач в силу умов п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/01 від 01.01.2014 вправі змінювати тарифи в односторонньому порядку, однак ним обрано інший спосіб зміни умов договору - за згодою сторін, якої, однак, досягнуто не було. При цьому, відповідач зазначає, що ним сплачувалась вартість наданих у спірний період послуг, за вирахуванням різниці у тарифах.

Представник позивача у судовому засіданні 20.06.2017 заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення із документами, поданими відповідачем у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву у судовому засіданні до 07.07.2017, з огляду на обґрунтованість клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

06.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли пояснення, згідно з якими відповідач зазначає про те, що 31.05.2016 між сторонами укладено Додаток В 2.0/В3.0 до Додатку В, яким узгоджено ціни на послуги з наземного обслуговування, розмір яких відповідає тим, що позивач пропонував застосовувати у спірний період, що, на думку відповідача, свідчить про те, що нові ціни не були узгоджені у період до 31.05.2016.

У судовому засіданні 07.07.2017 представник відповідача подав додаткові документи.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 07.07.2017 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 21.07.2017.

18.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, згідно з якими позивач вказує, що листи (повідомлення про зміну тарифів) з додатковими угодами були направлені відповідачу для його ознайомлення безпосередньо з новою вартістю кожної з позицій додатків В2.0., В30.

21.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, згідно з якими відповідач зазначає, що МА «Львів» листом від 25.06.2015 року № 1526 повідомив Авіакомпанію «МАУ» про запровадження нових цін на послуги з наземного та пасажирського обслуговування, які вступлять в силу з 01.08.2015 року. В подальшому, МА «Львів» змінив свої наміри щодо введення нових тарифів на послуги з наземного та пасажирського обслуговування з 01.08.2015 року. Так, МА «Львів» листами від 30.07.2015 року № 1801 та від 31.07.2015 року № 1815 повідомив Авіакомпанію «МАУ» про запровадження нових цін з 01.09.2015 року. Вказані листи Авіакомпанія «МАУ» отримала 03.08.2015 року, тобто пізніше ніж за 30 до дати введення нових тарифів, всупереч п. 8.6 договору. Також відповідач зазначає, що МА «Львів» не повідомляв Авіакомпанію «МАУ» про зміну цін на додаткові послуги, що надаються під час наземного обслуговування, оскільки йдеться про зміну цін на послуги з наземного та пасажирського обслуговування, розмір яких МА «Львів» пропонував узгодити шляхом підписання проекту Додатку В 2.0. Крім того, відповідачем заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності в частині вимог МА «Львів» про стягнення пені за період з 02.03.2016 по 19.05.2017.

У судове засідання 21.07.2017 з'явились представники сторін, надали усні пояснення по суті спору та подали клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2017 розгляд справи відкладено до 04.08.2017.

01.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення щодо того, куди враховані здійснені відповідачем оплати у лютому 2016 року із призначенням: оплата за лютий 2016 року, передоплата за березень 2016 року, згідно з якими відповідач вказує, що вказані оплати були зараховані в оплату рахунків за лютий, оскільки суми, сплачені відповідачем, повністю відповідали сумам, вказаним у рахунках за лютий 2016 року, а отже жодного залишку надмірно сплачених коштів, які можна було б зарахувати з урахуванням призначення платежів у частині передоплати за березень, не було.

02.08.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно з якими відповідач зазначає, що МА «Львів» не повідомляв Авіакомпанію «МАУ» про зміну цін на додаткові послуги, що надаються під час наземного обслуговування, оскільки у листах йдеться про зміну цін саме на послуги з наземного та пасажирського обслуговування, у зв'язку з чим сума різниці у тарифах за спірний період, на думку відповідача, складає 3740894,90 грн.

У судове засідання 04.08.2017 з'явились представники позивача та відповідача. Позивач надав пояснення по суті заявлених вимог, відповідач заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві та додатково поданих поясненнях.

У судовому засіданні 04.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького (обслуговуюча компанія, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (перевізник, відповідач) було укладено стандартну угоду ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 (далі - Договір), який складено відповідно до спрощеної процедури, за якою сторони домовляються про те, що умови Основної угоди та Додатка А до СУНО від січня 2008 року, будуть частиною даного Додатка В так, якщо вони були б викладені в цьому документі повністю.

Згідно з п. 1.1. Договору для одного наземного обслуговування, що включає прибуття і подальший виліт в узгоджений час одного і того ж повітряного судна, обслуговуюча компанія надає послуги згідно з Додатком А за наступними зборами і тарифами: аеропортові збори за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропорту «Львів» наведені в додатку В1.0 до Додатку В; тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування пасажирських суден в залежності від максимальної злітної ваги наведені в додатку В2.0 до додатку В; тарифи та комплекс послуг, що надаються при обслуговуванні пасажирів та їх багажу (пасажирське обслуговування) наведені в додатку В2.0. до додатку В; тарифи та комплекс послуг з наземного обслуговування ПС для перевізників, що здійснюють технічну або вимушену посадку ПС, наведені в Додатку В2.0 до додатку В; тарифи та комплекс послуг на наземне обслуговування ПС для перевізників, що виконують некомерційні рейси, наведені в додатку В2.0 до додатку В; тарифи та комплекс послуг для зустрічі та випуску ПС для перевізників, що виконують вантажні рейси, наведені в додатку В2.0 до додатку В.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що усі послуги, які не включено в Параграф 1 цього Додатку В, надаються відповідно до тарифів на додаткові послуги під час наземного обслуговування ПС в міжнародному аеропорту м. Львів, які наведені в додатку В3.0.

Відповідно до п.п. 7.1.1., 7.1.2. Договору, розрахунки за надані послуги перевізник проводить протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунків обслуговуючої компанії відповідно до п. 7.1.4. додатку В. Рахунки обслуговуюча компанія виставляє щодекадно. Оплата за даним договором здійснюється перевізником в гривнях.

Рахунки направляються обслуговуючою компанією на електронну пошту перевізника або надсилаються факсом. Оригінали рахунків надсилаються перевізником рекомендованим листом на адресу, вказану в параграфі 9, або надаються уповноваженому представнику перевізника. Перевізник зобов'язаний письмово повідомити обслуговуючу компанію про своїх представників у Львові (7.1.3. Договору).

Пунктом 8.1. Договору встановлено, що будь-яка сторона має право розірвати цей Додаток В або будь-яку зміну чи доповнення до нього, повідомивши іншу сторону не менше, ніж за 30 днів до настання дати розірвання.

За змістом п. 8.6. Договору, тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування пасажирських ПС, тарифи та комплекс послуг, що надаються при обслуговування пасажирів та їх багажу (пасажирське обслуговування), тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування ПС для перевізників, що здійснюють технічну або вимушену посадку ПС, тарифи на додаткові послуги під час наземного обслуговування ПС, тарифи та перелік послуг на наземне обслуговування ПС для перевізників, що виконують некомерційні рейси, тарифи та перелік послуг для зустрічі та випуску ПС для перевізників, що виконують вантажні рейси, можуть змінюватись обслуговуючою компанією в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення перевізника про зміну тарифів не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати їх введення. Незгода перевізника зі зміною тарифів не зупиняє їх застосування за цим додатком В, але надає перевізнику право розірвати цей додаток В у встановленому порядку.

Судом встановлено, що 01.01.2014 Державним підприємством «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» погоджено додаток В1.0 до стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, яким погоджено тарифи за аеропортові збори за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропорту «Львів»; 01.01.2014 Державним підприємством «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» погоджено додаток В2.0 до стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, яким погоджено (з урахуванням додаткової угоди №1 від 27.03.2017) тарифи наземне обслуговування пасажирських повітряних суден в залежності від максимальної злітної ваги, тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування ПС для перевізників, що здійснюють технічну або вимушену посадку ПС, тарифи та перелік послуг для зустрічі та випуску ПС для перевізників, що виконують вантажні рейси, тарифи на додаткові послуги під час наземного обслуговування ПС, тарифи та перелік послуг на наземне обслуговування ПС для перевізників, що виконують некомерційні рейси; 01.01.2014 Державним підприємством «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» погоджено додаток В3.0 до стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, яким погоджено тарифи на додаткові послуги під час наземного обслуговування ПС в міжнародному аеропорту «Львів» (згідно з додатковою угодою №1 від 27.03.2017 вказаний додаток викладено в новій редакції).

Дослідивши зміст укладеної між позивачем та відповідачем стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що позивач надіслав відповідачеві лист від 25.06.2015 №1526, згідно з яким ДП МА «Львів» імені Данила Галицького повідомило відповідача про те, що запровадило нові ціни на послуги з наземного пасажирського обслуговування в аеропорті м. Львова, які вступлять в силу з 01.08.2015, у зв'язку з чим позивач відповідно до п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 надає на підпис відповідачу додаткові угоди та додатки (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що у відповідь на вказаний лист позивача, листом від 22.07.2015 №04-07-128 відповідач запропонував відкликати позивачеві його лист від 25.06.2015 №1526та зберегти ціни на наземне обслуговування, які діяли до 01.08.2015 (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що позивач листом від 30.07.2015 №1801 повідомив відповідача про те, що позивачем було докладено усіх зусиль для досягнення компромісу та продовження співробітництва на засадах взаєморозуміння і допомоги та прийнято рішення відтермінувати запровадження нових цін до 01.09.2015 (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що листом від 31.07.2015 №1815 позивач повідомив відповідача про те, що нові тарифи на наземне обслуговування в Міжнародному аеропорту «Львів» вступлять в силу з 01.09.2015, у зв'язку з чим позивач відповідно до п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 надає на підпис відповідачу додаткові угоди та додатки (копія листа та копії додаткових угод долучені до позову).

Судом встановлено, що листом від 31.07.2015 №0504-98, відповідач зазначив, що не може погодитись на збільшення цін, у зв'язку з чим відповідач надсилає протоколи розбіжностей до додаткової угоди (додатки №2 та №3) (копія листа та протоколу розбіжностей долучена до позову).

Судом встановлено, що листом від 31.07.2015 №0504-98, відповідач зазначив, що не може погодитись на збільшення цін, у зв'язку з чим відповідач надсилає підписану додаткову угоду №3 від 31.07.2015 до стандартної угоди ІАТА, протокол розбіжностей до додаткової угоди разом з новими редакціями додатку В.2.0. і Додатку В.3.0. (копія листа та протоколу розбіжностей долучена до позову).

Судом встановлено, що листом від 22.09.2015 №2100 позивач направив відповідачу протокол узгодження розбіжностей до протоколу розбіжностей додаткової угоди разом з новими редакціями додатку В.2.0. і Додатку В.3.0. (копія листа долучена до позову).

Судом встановлено, що за період з 15.02.2016 по 31.05.2016 позивачем як обслуговуючою організацією було надано відповідачеві послуги, що є предметом стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, обсяг яких зазначений в рахунках на оплату (а також актах форма С, актах про надання послуг), а саме таких рахунках: №02-0000128 від 15.02.2016, №02-0000501 від 18.02.2016, №02-0000498 від 20.02.2016, №02-0000499 від 20.02.2016, №02-0000524 від 26.02.2016, №02-0000547 від 29.02.2016, №02-0000548 від 29.02.2016, №02-0000549 від 29.02.2016, №03-0000067 від 10.03.2016, №03-0000068 від 10.03.2016, №03-0000069 від 07.03.2016, №03-0000460 від 25.03.2016, №03-0000255 від 18.03.2016, №03-0000256 від 19.03.2016, №03-0000257 від 20.03.2016, №03-0000496 від 20.03.2016, №03-0000501 від 28.03.2016, №03-0000521 від 31.03.2016, №03-0000522 від 31.03.2016, №03-0000523 від 31.03.2016, №04-0000055 від 08.04.2016, №04-0000056 від 10.04.2016, №04-0000057 від 08.04.2016, №04-0000058 від 10.04.2016, №04-0000490 від 18.04.2016, №04-0000489 від 18.04.2016, №04-0000488 від 18.04.2016, №04-0000487 від 20.04.2016, №04-0000553 від 29.04.2016, №04-0000554 від 30.04.2016, №04-0000555 від 26.04.2016, №04-0000556 від 29.04.2016, №04-0000557 від 28.04.2016, №04-0000558 від 30.04.2016, №05-0000006 від 02.05.2016, №05-0000005 від 04.05.2016, №05-0000082 від 14.05.2016, №05-0000083 від 09.05.2016, №05-0000084 від 09.05.2016, №05-0000085 від 09.05.2016, №05-0000086 від 10.05.2016, №05-0000374 від 18.05.2016, №05-0000416 від 20.05.2016, №05-0000417 від 19.05.2016, №05-0000418 від 20.05.2016, №05-0000451 від 20.05.2016, №05-0000450 від 23.05.2016, №05-0000462 від 28.05.2016, №05-0000492 від 30.05.2016, №05-0000493 від 29.05.2016, №05-0000494 від 30.05.2016, №05-0000512 від 31.05.2016, №05-0000513 від 30.05.2016, №05-0000514 від 31.05.2016, №05-0000516 від 30.05.2016 (копії рахунків, актів форма С та актів про надання послуг долучені до позову та поданих 01.08.2017 позивачем пояснень).

Судом встановлено, що відповідно до вказаних рахунків, актів форма С та актів про надання послуг за період з 15.02.2016 по 31.05.2016, загальна вартість надання послуг (за новими тарифами) складає 19168694,42 грн.

Судом встановлено, що відповідачем було сплачено вартість наданих за вказаний період за наведеними рахунками послуг на загальну суму 15971926,93 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача, що подана позивачем 20.06.2017. При цьому, судом встановлено, що акти надання послуг у спірний період відповідач підписував з протоколом розбіжностей, копії яких подані відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає про відповідачем у повному обсязі обов'язку з оплати вартості наданих позивачем послуг за стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, згідно зі зміненими в порядку п. 8.6. договору тарифами, за період з 15.02.2016 по 30.05.2016, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 3196767,49 грн. Також у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання відповідачем, позивачем заявлено до стягнення 522042,86 грн. пені, 91293,81 грн. 3% річних, 373030,64 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 01.01.2014 між Державним підприємством «Міжнародний аеропорт Львів» імені Данила Галицького (обслуговуюча компанія, позивач) та Приватним акціонерним товариством «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (перевізник, відповідач) було укладено стандартну угоду ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 (далі - Договір), який складено відповідно до спрощеної процедури, за якою сторони домовляються про те, що умови Основної угоди та Додатка А до СУНО від січня 2008 року, будуть частиною даного Додатка В так, якщо вони були б викладені в цьому документі повністю.

Згідно з п. 1.1. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 для одного наземного обслуговування, що включає прибуття і подальший виліт в узгоджений час одного і того ж повітряного судна, обслуговуюча компанія надає послуги згідно з Додатком А за наступними зборами і тарифами: аеропортові збори за обслуговування повітряних суден і пасажирів в аеропорту «Львів» наведені в додатку В1.0 до Додатку В; тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування пасажирських суден в залежності від максимальної злітної ваги наведені в додатку В2.0 до додатку В; тарифи та комплекс послуг, що надаються при обслуговуванні пасажирів та їх багажу (пасажирське обслуговування) наведені в додатку В2.0. до додатку В; тарифи та комплекс послуг з наземного обслуговування ПС для перевізників, що здійснюють технічну або вимушену посадку ПС, наведені в Додатку В2.0 до додатку В; тарифи та комплекс послуг на наземне обслуговування ПС для перевізників, що виконують некомерційні рейси, наведені в додатку В2.0 до додатку В; тарифи та комплекс послуг для зустрічі та випуску ПС для перевізників, що виконують вантажні рейси, наведені в додатку В2.0 до додатку В.

Як встановлено судом, за період з 15.02.2016 по 31.05.2016 позивачем як обслуговуючою організацією було надано відповідачеві послуги, що є предметом стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, обсяг яких зазначений в рахунках на оплату (а також актах форма С, актах про надання послуг), а саме таких рахунках: №02-0000128 від 15.02.2016, №02-0000501 від 18.02.2016, №02-0000498 від 20.02.2016, №02-0000499 від 20.02.2016, №02-0000524 від 26.02.2016, №02-0000547 від 29.02.2016, №02-0000548 від 29.02.2016, №02-0000549 від 29.02.2016, №03-0000067 від 10.03.2016, №03-0000068 від 10.03.2016, №03-0000069 від 07.03.2016, №03-0000460 від 25.03.2016, №03-0000255 від 18.03.2016, №03-0000256 від 19.03.2016, №03-0000257 від 20.03.2016, №03-0000496 від 20.03.2016, №03-0000501 від 28.03.2016, №03-0000521 від 31.03.2016, №03-0000522 від 31.03.2016, №03-0000523 від 31.03.2016, №04-0000055 від 08.04.2016, №04-0000056 від 10.04.2016, №04-0000057 від 08.04.2016, №04-0000058 від 10.04.2016, №04-0000490 від 18.04.2016, №04-0000489 від 18.04.2016, №04-0000488 від 18.04.2016, №04-0000487 від 20.04.2016, №04-0000553 від 29.04.2016, №04-0000554 від 30.04.2016, №04-0000555 від 26.04.2016, №04-0000556 від 29.04.2016, №04-0000557 від 28.04.2016, №04-0000558 від 30.04.2016, №05-0000006 від 02.05.2016, №05-0000005 від 04.05.2016, №05-0000082 від 14.05.2016, №05-0000083 від 09.05.2016, №05-0000084 від 09.05.2016, №05-0000085 від 09.05.2016, №05-0000086 від 10.05.2016, №05-0000374 від 18.05.2016, №05-0000416 від 20.05.2016, №05-0000417 від 19.05.2016, №05-0000418 від 20.05.2016, №05-0000451 від 20.05.2016, №05-0000450 від 23.05.2016, №05-0000462 від 28.05.2016, №05-0000492 від 30.05.2016, №05-0000493 від 29.05.2016, №05-0000494 від 30.05.2016, №05-0000512 від 31.05.2016, №05-0000513 від 30.05.2016, №05-0000514 від 31.05.2016, №05-0000516 від 30.05.2016 (копії рахунків, актів форма С та актів про надання послуг долучені до позову та поданих 01.08.2017 позивачем пояснень).

Як встановлено судом, відповідно до вказаних рахунків, актів форма С та актів про надання послуг за період з 15.02.2016 по 31.05.2016, загальна вартість надання послуг (за новими тарифами) складає 19168694,42 грн.

Як встановлено судом, відповідачем було сплачено вартість наданих за вказаний період за наведеними рахунками послуг на загальну суму 15971926,93 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача. При цьому, судом встановлено, що акти надання послуг у спірний період відповідач підписував з протоколом розбіжностей, копії яких подані відповідачем.

Так, заперечення відповідача у даній справі, в тому числі, зводяться до того, що сторонами не узгоджено тарифи, за якими позивач нарахував вартість наданих послуг у спірний період, оскільки до направлених ним повідомленнях про зміну тарифів позивач додавав примірники додаткових угод, які, однак відповідачем підписані не були, а було надіслано протоколи розбіжностей, а тому, на думку останнього, нові тарифи застосуванню не підлягали. Так, відповідач зазначає, що позивач в силу умов п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/01 від 01.01.2014 вправі змінювати тарифи в односторонньому порядку, однак ним обрано інший спосіб зміни умов договору - за згодою сторін, якої, однак, досягнуто не було.

Як встановлено судом, позивач надіслав відповідачеві лист від 25.06.2015 №1526, згідно з яким повідомив, що ДП МА «Львів» імені Данила Галицького запроваджено нові ціни на послуги з наземного пасажирського обслуговування в аеропорті м. Львова, які вступлять в силу з 01.08.2015, у зв'язку з чим позивач відповідно до п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 надає на підпис відповідачу додаткові угоди та додатки (копія листа долучена до позову).

Як встановлено судом, за змістом п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування пасажирських ПС, тарифи та комплекс послуг, що надаються при обслуговування пасажирів та їх багажу (пасажирське обслуговування), тарифи та перелік послуг з наземного обслуговування ПС для перевізників, що здійснюють технічну або вимушену посадку ПС, тарифи на додаткові послуги під час наземного обслуговування ПС, тарифи та перелік послуг на наземне обслуговування ПС для перевізників, що виконують некомерційні рейси, тарифи та перелік послуг для зустрічі та випуску ПС для перевізників, що виконують вантажні рейси, можуть змінюватись обслуговуючою компанією в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення перевізника про зміну тарифів не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати їх введення. Незгода перевізника зі зміною тарифів не зупиняє їх застосування за цим додатком В, але надає перевізнику право розірвати цей додаток В у встановленому порядку.

За змістом ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Умовами . 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 передбачено, що зміна тарифів на послуги, що стандартної угоди, можуть змінюватись обслуговуючою компанією (позивачем) в односторонньому порядку, що, однак, не позбавляє відповідача права на розірвання договору у разі непогодження з тарифами. Так, вказаним пунктом стандартної угоди (додаток В), зокрема, встановлено, що незгода перевізника зі зміною тарифів не зупиняє їх застосування за цим додатком.

В той же час, сторонами не надано суду доказів того, що відповідач розірвав у встановленому п.п. 8.1., 8.6. стандартної угоди від 01.01.2014 порядку вказаний договір у зв'язку з незгодою зі зміною тарифів позивачем.

Так, як встановлено судом, у відповідь на лист позивача від 25.06.2015, листом від 22.07.2015 №04-07-128 відповідач запропонував відкликати позивачеві його лист від 25.06.2015 №1526 та зберегти ціни на наземне обслуговування, які діяли до 01.08.2015 (копія листа долучена до позову).

Як встановлено судом, позивач листом від 30.07.2015 №1801 повідомив відповідача про те, що позивачем було докладено усіх зусиль для досягнення компромісу та продовження співробітництва на засадах взаєморозуміння і допомоги та прийнято рішення відтермінувати запровадження нових цін до 01.09.2015 (копія листа долучена до позову).

Як встановлено судом, листом від 31.07.2015 №1815 позивач повідомив відповідача про те, що нові тарифи на наземне обслуговування в Міжнародному аеропорту «Львів» вступлять в силу з 01.09.2015, у зв'язку з чим позивач відповідно до п. 8.6. стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 надає на підпис відповідачу додаткові угоди та додатки (копія листа та копії додаткових угод долучені до позову).

Як встановлено судом, листом від 31.07.2015 №0504-98, відповідач зазначив, що не може погодитись на збільшення цін, у зв'язку з чим відповідач надсилає протоколи розбіжностей до додаткової угоди (додатки №2 та №3) (копія листа та протоколу розбіжностей долучена до позову).

Як встановлено судом, листом від 31.07.2015 №0504-98, відповідач зазначив, що не може погодитись на збільшення цін, у зв'язку з чим відповідач надсилає підписану додаткову угоду №3 від 31.07.2015 до стандартної угоди ІАТА, протокол розбіжностей до додаткової угоди разом з новими редакціями додатку В.2.0. і Додатку В.3.0. (копія листа та протоколу розбіжностей долучена до позову).

Як встановлено судом, листом від 22.09.2015 №2100 позивач направив відповідачу протокол узгодження розбіжностей до протоколу розбіжностей додаткової угоди разом з новими редакціями додатку В.2.0. і Додатку В.3.0. (копія листа долучена до позову).

Так, суд зазначає, що викладене у листі від 25.06.2015 №1526, яким відповідач повідомлявся про зміну тарифів, посилання на п. 8.6. стандартної угоди ІАТА додаток В, у сукупності із формулюванням, що: «ДП МА «Львів» запровадило нові ціни на послуги з наземного та пасажирського обслуговування у аеропорту м. Львова» свідчить про реалізацію позивачем права на односторонню зміну умов договору щодо тарифів на послуги, що передбачено договором.

При цьому, враховуючи письмові пояснення позивача від 21.07.2017, згідно з якими він вказує, що листи (повідомлення про зміну тарифів) з додатковими угодами були направлені відповідачу для його ознайомлення безпосередньо з новою вартістю кожної з позицій додатків В2.0., В30, а також беручи до уваги реалізоване волевиявлення позивача на односторонню зміну умов договору щодо тарифів на послуги, що є предметом договору послуг, суд доходить висновку, що дії по надісланню для підписання додаткових угод та додатків, з урахуванням того, що листом від 25.06.2015 №1526 відповідача повідомлено про зміну тарифів, не може свідчити про обрання відповідачем такого способу зміни договору як за згодою сторін.

При цьому, щодо доводів відповідача про порушення позивачем строків введення в дію нових тарифів, суд зазначає, що листом від 25.06.2015 №1526 відповідача було повідомлено про зміну тарифів за спірним договором, у відповідь на який відповідачем було складено лист від 22.07.2015 №04-07-128, яким відповідач запропонував відкликати позивачеві його лист від 25.06.2015 №1526 та зберегти ціни на наземне обслуговування, з огляду на що листами від 30.07.2015 №1801 та від 31.07.2015 №1815 позивач повідомив, що нові тарифи підлягають застосуванню з 01.09.2015. Так, враховуючи, що вперше повідомлення відповідача про зміну тарифів за стандартною угодою ІАТА додаток В відбулась згідно з листом від 25.05.2015, а викладена у наступних листах зміна початку відліку строку застосування нових тарифів з 01.09.2015 є добровільним волевиявленням позивача (відтермінування початку строку нарахування вартості послуг за новими тарифами), у зв'язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для ініціювання надіслання відповідачеві повідомлення про зміну тарифів (з 01.09.2015) в порядку п. 8.6. стандартної угоди ІАТА (додатку В) заново, тобто за 30 календарних днів, з урахуванням встановленого судом факту належного повідомлення відповідача про таку зміну листом від 25.06.2015 та реалізації права на односторонню зміну тарифів.

Щодо доводів відповідача про те, що МА «Львів» не повідомляв Авіакомпанію «МАУ» про зміну цін на додаткові послуги, що надаються під час наземного обслуговування, оскільки у листах йдеться про зміну цін на послуги з наземного та пасажирського обслуговування, суд зазначає, що стандартна угода ІАТА (додаток В), виходячи з її назви та предмету, є договором наземного обслуговування, що включає в себе передбачений пунктами 1.1., 2.1. договору перелік послуг, в тому числі, і додаткові; при цьому, відсутність у листі від 25.06.2015 та від 31.07.2017 чіткого посилання на назву виду послуг, тарифи надання яких змінюються - додаткові послуги, а вживання позивачем загальної назви - послуги наземного та пасажирського обслуговування, враховуючи при цьому зміст додатків до вказаних листів (додатки №В2.0, В3.0), а також посилання на п. 8.6. договору, в сукупності свідчать про однозначність волевиявлення позивача на зміну відповідно до цього пункту договору та ст. 651 Цивільного кодексу України умов договору, в тому числі, щодо додаткових послуг, в односторонньому порядку.

Крім того, суд зазначає, що за змістом ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Разом з тим, з урахуванням висновків суду щодо зміни відповідачем умов договору в односторонньому порядку (додатки №В2.0, В3.0 до стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014) в порядку п. 8.6. такого договору за листом від 25.06.2015 (з урахуванням уточнень щодо дати початку відліку застосування нових тарифів), суд доходить висновку, подальше (після реалізованого у встановленому порядку волевиявлення щодо односторонньої зміни умов договору) направлення відповідачем протоколу розбіжностей (та протоколу розбіжностей позивача у відповідь) до додаткових угод, не має жодного правового значення, оскільки стосується укладення/зміни умов договору за згодою сторін, тоді-як позивачем у даному разі вже реалізовано право на односторонню зміну умов договору.

При цьому, щодо доводів про те, що позивач є монополістом на ринку надання спеціалізованих аеропортових послуг, що свідчить про те, що в силу ст. 181 Господарського кодексу України неврегульовані розбіжності сторін підлягали переданню до суду в двадцятиденний строк, в протилежному випадку вони вважаються прийнятими, суд зазначає, що дані доводи судом не приймаються з огляду на встановлені вище обставини. При цьому, суд зазначає, що у разі, якщо позивач вважає, що позивачем незаконно застосовано нові тарифи як монополістом на відповідному ринку послуг, він вправі звернутись до Антимонопольного комітету України (його територіальних органів) із заявою щодо зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг.

З огляду на наведені обставини, суд доходить висновку, що застосуванню у спірний період підлягають змінені тарифи за листами позивача від 25.06.2015 №1526, від 30.07.2015 №1801 та від 31.07.2015 №1815.

За змістом ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, відповідно до рахунків на оплату, актів форма С та актів про надання послуг за період з 15.02.2016 по 31.05.2016, загальна вартість надання послуг (за новими тарифами, що підлягають застосуванню) за стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 складає 19168694,42 грн., із яких відповідачем сплачено вартість наданих за вказаний період за наведеними рахунками послуг на загальну суму 15971926,93 грн.

При цьому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2017 зобов'язано позивача надати суду пояснення щодо того, куди зараховано оплати, здійснені відповідачем в період з 15.02.2016 по 19.02.2016 з призначенням платежу: передоплата на лютий 2016, передоплата на березень 2016 (т.3, а.с. 110) та пояснення щодо підстав невключення таких оплат до поданого у справі розрахунку із зазначеними оплатами у спірний період.

Так, з поданих позивачем 01.08.2017 пояснень та доказів вбачається, що 05.02.2016 сторонами підписано форму С, в якій зазначено перелік послуг та їх вартість в розмірі 137967,49грн. (перевізником підписано із зауваженнями щодо вартості, вважаючи, що діють ціни до 01.09.2015). На підставі форми С оформлено акт надання послуг №02-000010 від 05.02.16 на суму 137967,49грн. і 05.02.2016 виставлено рахунок №02-0000032 на суму 137967,49грн., що зазначена у формі С та Акті надання послуг. Акт надання послуг повернуто позивачу із протоколом розбіжностей щодо вартості послуг, оплату здійснено платіжним дорученням №580 від 15.02.2016 в повному розмірі на суму 137967,49грн з призначенням платежу: «оплата по договору № ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014, за період 05.02.16-05.02.2016 та передоплата на березень 2016 ПДВ за ставкою )». При цьому, як зазначав у поясненнях позивач, оплату зараховано в поточні платежі за надані послуги оскільки вартість наданих послуг дорівнювала здійсненій оплаті, тому надлишок не міг утворитись та бути передоплатою. Аналогічно з оплатою рахунків №02-0000058 від 10.02.2016 на суму 634415,83грн. №02-0000059 від 09.02.2016 на суму 193933,66грн., №02-0000061 від 25.01.2016 на суму 279410,58грн. Оплату за вказаними рахунками проведено в повному розмірі платіжним дорученням від 19.02.2016. Оплата по рахунках №01-0000570 від 25.01.2016 на суму 250445,27грн., №01-0000569 від 31.01.2016 на суму 391990,78грн.. №01-0000568 від 31.01.2016 на суму 704343,79грн., №01-0000567 від 30.01.2016 на суму 223485,05грн. проведена в повному розмірі платіжним дорученням від 15.02.2016.

Відтак, з огляду на подані позивачем 01.08.2017 докази, передоплата за вказаними рахунками (із призначенням платежу: оплата за лютий 2016, передоплата за березень 2016) утворюватися не могла, оскільки оплата за даними рахунками повністю дорівнювала новій вартості наданих послуг.

При цьому, як встановлено судом, відповідно до п.п. 7.1.1., 7.1.2. стандартної угоди, розрахунки за надані послуги перевізник проводить протягом 10 банківських днів з моменту отримання рахунків обслуговуючої компанії відповідно до п. 7.1.4. додатку В. Рахунки обслуговуюча компанія виставляє щодекадно. Оплата за даним договором здійснюється перевізником в гривнях.

Рахунки направляються обслуговуючою компанією на електронну пошту перевізника або надсилаються факсом. Оригінали рахунків надсилаються перевізником рекомендованим листом на адресу, вказану в параграфі 9, або надаються уповноваженому представнику перевізника. Перевізник зобов'язаний письмово повідомити обслуговуючу компанію про своїх представників у Львові (7.1.3. стандартної угоди).

Так, зі спірних у справі рахунків на оплату вбачається, що вони отримувались відповідачем: 23.02.2016, 11.03.2016, 20.03.2016, 28.03.2016, 23.03.2016, 01.04.2016, 06.04.2016, 15.04.2016, 12.05.2016, 19.05.2016, 27.05.2016, 01.06.2017, 06.06.2017, 08.08.2016, що підтверджується відмітками про отримання на кожному з рахунків. Відтак, строк оплати за рахунком №02-0000128 від 15.02.2016 настав 09.03.2016, рахунки №02-0000501 від 18.02.2016, №02-0000498 від 20.02.2016, №02-0000499 від 20.02.2016, №02-0000524 від 26.02.2016 (оплачені в повному обсязі), рахунками №02-0000547 від 29.02.2016, №02-0000548 від 29.02.2016, №02-0000549 від 29.02.2016 - 25.03.2016, рахунками №03-0000067 від 10.03.2016, №03-0000068 від 10.03.2016, №03-0000069 від 07.03.2016, №03-0000460 від 25.03.2016 - 01.04.2016, рахунком №03-0000255 від 18.03.2016 - 11.04.2016, рахунками №03-0000256 від 19.03.2016, №03-0000257 від 20.03.2016 - 06.04.2016, рахунками №03-0000496 від 20.03.2016, №03-0000501 від 28.03.2016 - 15.04.2016, рахунками №03-0000521 від 31.03.2016, №03-0000522 від 31.03.2016, №03-0000523 від 31.03.2016 - 20.04.2016, рахунками №04-0000055 від 08.04.2016, №04-0000056 від 10.04.2016, №04-0000057 від 08.04.2016, №04-0000058 від 10.04.2016 - 29.04.2016, рахунки №04-0000490 від 18.04.2016, №04-0000489 від 18.04.2016, рахунками №04-0000488 від 18.04.2016, №04-0000487 від 20.04.2016 (оплачені в повному обсязі), рахунками №04-0000553 від 29.04.2016, №04-0000554 від 30.04.2016, №04-0000555 від 26.04.2016, №04-0000556 від 29.04.2016, №04-0000557 від 28.04.2016, №04-0000558 від 30.04.2016, №05-0000006 від 02.05.2016, №05-0000005 від 04.05.2016 - 26.05.2016, рахунками №05-0000082 від 14.05.2016, №05-0000083 від 09.05.2016, №05-0000084 від 09.05.2016, №05-0000085 від 09.05.2016, №05-0000086 від 10.05.2016 - 02.06.2016, рахунками №05-0000374 від 18.05.2016, №05-0000416 від 20.05.2016, №05-0000417 від 19.05.2016, №05-0000418 від 20.05.2016 - 10.06.2016, рахунками №05-0000451 від 20.05.2016, №05-0000450 від 23.05.2016 - 15.06.2016, рахунком №05-0000462 від 28.05.2016 - 20.06.2016, рахунками №05-0000492 від 30.05.2016, №05-0000493 від 29.05.2016, №05-0000494 від 30.05.2016, №05-0000512 від 31.05.2016,№05-0000513 від 30.05.2016, №05-0000514 від 31.05.2016, №05-0000516 від 30.05.2016 - 22.06.2017.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, зазначені вище докази підтверджують, що у відповідача виник обов'язок зі сплати вартості наданих позивачем за стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 (за новими тарифами) послуг у розмірі 3196767,49 грн., що складає різницю у сумі сплачених коштів та вартості наданих послуг, строк сплати якої є таким, що настав; вказаний факт відповідачем не спростовано.

Наявність та обсяг заборгованості Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" за стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 у розмірі 3196767,49 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв'язку з чим позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" в частині вимог про стягнення 3196767,49 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 91293,81 грн. 3% річних та 373030,46 грн. інфляційних збитків.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що він розрахований по 21.04.2017, однак не враховує дати отримання рахунків на оплату та, відповідно, дати настання строку оплати. Відтак, здійснивши власний розрахунок 3% річних за кожним рахунком з урахуванням встановленого судом строку оплати (по 21.04.2017), суд зазначає, що стягненню 3% річних підлягає сума у розмірі 88235,56 грн.; перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що він є обґрунтованим. У зв'язку з викладеним, позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" в частині вимог про стягнення 3% річних у розмірі 91293,81 грн. підлягають задоволенню частково, у розмірі 88235,56 грн., а в частині вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 373030,46 грн. підлягають задоволенню повністю.

Щодо вимог про стягнення пені за прострочення сплати вартості наданих послуг, суд зазначає таке.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за стандартною угодою ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) Додаток В №ОД/2014/01/01/1 від 01.01.2014 позивач нарахував станом пеню у розмірі 522042,86 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.1.6. стандартної угоди, за несвоєчасну оплату послуг, наданих обслуговуючою організацією, перевізник сплачує пеню у розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, що здійснений з урахуванням встановлених статтею 232 Господарському кодексі України обмежень, суд встановив, що він не враховує дат отримання рахунків на оплату та, відповідно, встановлених судом дат настання строку оплати за кожним з рахунків. Відтак, здійснивши власний розрахунок пені за кожним з виставлених рахунків, з урахуванням встановленого судом строку оплати та в межах заявлених позовних вимог, суд зазначає, що сума пені складає 501120,73 грн.

Разом з тим, 21.07.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, згідно з якими відповідачем, зокрема, заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності в частині вимог МА «Львів» про стягнення пені за період з 02.03.2016 по 19.05.2016.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ст. 267 Цивільного кодексу України).

За змістом п. 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Так, з огляду на те, що нормами закону передбачено спеціальну позовну давність щодо стягнення пені, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 19.05.2017 (відмітка відділення поштового зв'язку на конверті відправлення) та не обґрунтував жодних причин поважності пропущення позовної давності, а відповідачем зроблено заяву про її застосування в цій частині, суд доходить висновку, що до позовних вимог у частині стягнення пені за період з 10.03.2016 (перша дата виникнення прострочення строку оплати) по 19.05.2016 (по відношенню до всіх зобов'язань з оплати по кожному рахунку окремо) підлягають застосуванню положення ст. 267 Цивільного кодексу України у вигляді наслідків спливу позовної давності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання за стандартною угодою ІАТА з 10.03.2016 по 19.05.2016 у розмірі 47173,63 грн. слід відмовити у зв'язку зі спливом позовної давності щодо цих вимог.

Відтак, позовні вимоги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" в частині вимог про стягнення пені у розмірі 522042,86 грн. підлягають задоволенню частково, у розмірі 453947,10 грн.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії України" (01030, м. Київ, вул. Лисенка, 4; ідентифікаційний код: 14348681) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Львів" імені Данила Галицького" (79000, м. Львів, аеропорт ЦА; ідентифікаційний код: 33073442) основний борг у розмірі 3196767 (три мільйони сто дев'яносто шість тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 49 коп., пеню у розмірі 453947 (чотириста п'ятдесят три тисячі дев'ятсот сорок сім) грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 88235 (вісімдесят вісім тисяч двісті тридцять п'ять) грн. 56 коп., інфляційні збитки у розмірі 373030 (триста сімдесят три тисячі тридцять) грн. 46 коп. та судовий збір у розмірі 61679 (шістдесят одна тисяча шістсот сімдесят дев'ять) грн. 71 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 14.08.2017

Суддя І.М. Отрош