ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07 серпня 2017 рокуСправа № 921/460/17-г
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

Суддя Шумський І.П.,

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1., 47341) звернулась в Господарський суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2.) про стягнення матеріальної шкоди в сумі 137400,30 грн.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив.

У позовній заяві позивач та відповідач зазначені як фізичні особи, що суперечить вимогам ч.1 ст.1 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

А згідно ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач; позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу; відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Підставою позовних вимог ОСОБА_1 стало укладення 05.07.2016 між нею (як фізичною особою - підприємцем) та ОСОБА_2 (яка також перебувала в статусі фізичної особи - підприємця) договору оренди №1 приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», за адресою: АДРЕСА_3, Тернопільська обл. А в подальшому, 05.11.2016 - укладенням між ними іншого договору оренди №3 щодо цього ж об'єкту оренди.

Предметом позову ОСОБА_1 є стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 137400,30 грн., внаслідок заволодіння останньою належним позивачу товаром в орендованому приміщенні.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

30 грудня 2016 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за запитом № від 07.08.2017.

Також, 27 червня 2017 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за запитом № від 07.08.2017.

В обох випадках припинення підприємницької діяльності сторін - як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 мало місце до звернення за вирішенням даного спору в Господарський суд Тернопільської області.

А відтак, станом на 03.08.2017 (дату звернення з позовом до суду) як позивач, так і відповідач виступають в статусі фізичних осіб.

Статтею дванадцятою Господарського процесуального кодексу України, передбачені окремі випадки підвідомчості господарським судам справ за участю фізичних осіб - не суб'єктів підприємницької діяльності (справи про банкрутство, справи, що виникли з корпоративних відносин, тощо). До цього переліку не належать спори між фізичними особами щодо стягнення матеріальної шкоди за незаконне заволодіння чужим майном.

Враховуючи характер заявлених вимог, а також припинення вищеназваними фізичними особами статусу суб'єктів підприємницької діяльності ще до моменту подання позову в місцевий господарський суд, з огляду на приписи ст.ст.1,2,12,21 ГПК України та рекомендації, викладені в п.п.4.7 п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 за №18, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть бути сторонами в судовому процесі у господарському суді.

За таких обставин, керуючись п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви № без номера від 03.08.2017, оскільки така заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

В той же час, що ОСОБА_1 не позбавлена права на звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист свого порушеного права в порядку цивільного судочинства.

Також, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, зокрема в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 4, 4-1, 12, 62, 86 ГПК України суд, -

УХВАЛИВ:

1. В прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 №б/н від 03.08.2017 - відмовити.

2. Позовну заяву №б/н від 03.08.2017 та додані до неї документи, всього на 13 арк. (у тому числі оригінал квитанції №25066961 від 03.08.2017 про сплату судового збору в сумі 2062 грн.) повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1., 47341).

Ухвала, згідно п.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012р. "Про судове рішення", набирає чинності в день її винесення 07.08.2017

На ухвалу господарського суду, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її прийняття, через місцевий господарський суд.

Суддя І.П. Шумський