ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Справа № 923/548/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В. при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Міського комунального підприємства "Херсонтеплоенерго", м.Херсон

до: Житлово-експлуатаційної контори-1 Суворовського району Херсонської області, м.Херсон

про стягнення заборгованості в сумі 259858,16 грн. за договором про постачання теплової енергії

за участю представників сторін:

від позивача: уповноважений представник ОСОБА_1, дов. №827-03-15 від 21.03.2017;

від відповідача: уповноважений представник ОСОБА_2, дов. № б/н від 03.01.2017.

Міське комунальне підприємство "Херсонтеплоенерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Житлово-експлуатаційної контори-1 Суворовського району міста Херсона (відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 259858,16 грн. за договором постачання теплової енергії № 1352Н від 27.11.2015.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач протии позову заперечує з підстав, викладених у відзиві.

7 серпня 2017 року відповідач наддав суду клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Херсонської міської ради.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Між міським комунальним підприємством «Херсонтеплоенерго» (позивач, виробник) та ЖЕК-1 Суворовського району (відповідач, споживач) 27.11.2015 року укладено договір №1352Н (далі - договір) на постачання теплової енергії, за умовами якого виробник приймає на себе зобовязання виробити та поставити споживачеві теплову енергію в обумовлених договором обсягах, а споживач зобовязався прийняти теплову енергію і оплачувати її за встановленими тарифами у строки, передбачені Договором.

Матеріалами справи підтверджується, що Виробник виконав свої зобовязання в повному обсязі, Споживач в свою чергу ухиляється від виконання п. 6.6 Договору № 1352Н, за умовами якого оплата за теплову енергію здійснюється споживачем не пізніше 25 числа місяця, що наступає за розрахунковим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК) встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 611 ЦК України у випадку порушення зобовязання наступають правові наслідки встановлені за договором. Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 10822,23 грн. 3% річних та 31265,30 грн. інфляційних.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунок інфляції, 3% річних та дійшов висновку щодо задоволення позову в цій частині.

Пунктом 7.3.1. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату за спожиту теплову енергію у встановлений договором термін нараховується пеня в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 131670,56 грн. пені та 86100,07 грн. 7% штрафу.

Згідно частини 1 статті 230 ГК України пеня й штраф є господарськими штрафними санкціями, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до п.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Суд за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій системи «Ліга» (з врахуванням Порядку проведення підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, затвердженого листом Верховного суду України від 03.04.97р. №62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ») перевірив розрахунок пені, штрафу та дійшов висновку щодо задоволення позову в цій частині.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Суд звертає увагу відповідача на приписи ст..627 ЦК України, - відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Між позивачем та відповідачем не було непорозумінь під час укладення договору, протокол розбіжностей не укладався. Таким чином, підстав заперечувати проти зобовязань за договором у відповідача немає.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача щодо залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на боці відповідача ОСОБА_3 житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, оскільки відповідачем не доведено, яким чином рішення по справі вплине на його права та обовязки.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивачу на підставі ст..49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за рахунок відповідача.

На підставі вищевикладених норм права та керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, - суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2.Стягнути з Житлово-експлуатаційної контори №1 Суворовського району (73000, м.Херсон, вул.Небесної сотні, 21-б, ) на користь Міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» (73000, м.Херсон, Острівське шосе, 1, р/р 8386 в філії АТ «Укрексімбанк» в м.Херсоні, МФО 322313, ) 10822,23 грн. 3% річних, 131670,56 грн. пені, 31265,30 грн. інфляційних, 86100,07 грн. штрафу та 3897,87 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.08.2017 р.

Суддя В.В.Литвинова