Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" серпня 2017 р. Справа № 906/460/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 10.04.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 09.08.2017;

від третьої особи: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (м. Київ)

до Приватного підприємства фірми "Санітас" (м.Житомир)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко" (Київська обл., Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка)

про стягнення 491051,60 грн.

Строк розгляду спору продовжено відповідно до ч.3 ст. 69 ГПК України за клопотанням сторони.

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за договором №951 від 12.11.2014 в розмірі 491051,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору надання послуги факторингу №Ф100517/6 від 10.05.2017 було набуто право вимоги до відповідача сплати коштів за договором поставки товару №951 від 12.11.2014, оскільки ПП фірмою "Санітас" належним чином зобов'язання з перерахування грошових коштів за вказаним договором не виконано, у останнього виникла заборгованість у розмірі 491051,60 грн.

Ухвалою суду від 27.07.2017 залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам Ко".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях від 26.07.2017.

Представник відповідача проти позову заперечила з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву (т.1, а.с.197-199) та додаткових запереченнях №214 від 09.08.2017 (т.2, а.с.98-99). Зазначила, що відповідно до договору факторингу обов'язковою умовою є сплата коштів - фінансування відступлення права вимоги. ТОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" не надало доказів такої сплати, а тому позивач не набув права пред'являти грошову вимогу до ПП фірми "Санітас". При цьому позивачем не додержано строки для проведення розрахунку за вимогою про сплату боргу. Так в повідомленні про відступлення права вимоги фактор просить погасити заборгованість в триденний строк з дати отримання повідомлення. Проте позовна заява датована 24.05.2017, а тому позивач не надав відповідачу строку для погашення боргу, за вказаних обставин позов є передчасним. Крім того, на думку відповідача, грошові вимоги ПП фірми "Санітас" перед ТОВ "Фрам Ко" на суму 490890,62грн є погашеними в силу закону у зв'язку із здійсненням зарахування зустрічних однорідних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні подала клопотання про зупинення провадження у справі №906/460/17 до вирішення господарським судом Київської області справи №911/1826/17 за позовом ПП фірми "Санітас" до ТОВ "Фрам Ко" про стягнення 490890,62грн.

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач вказала, що справи №906/460/17 та №911/1826/17 є пов'язаними, оскільки підстави позову у справі, яка розглядається господарським судом Київської області є тотожними підставам запереченню проти позову у даній господарській справі №906/460/17.

Відповідач вважає, що судове рішення у справі № 911/1826/17 встановить обставини, що мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору.

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі, в даному випадку, є неможливість її розгляду до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

З огляду на викладене, з врахування обставин, про які зазначено відповідачем для зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у справі на даній стадії судового процесу.

Тому клопотання в частині зупинення провадження у справі є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання від 08.08.2017 про розгляд справи без участі повноважного представника ТОВ "Фрам Ко" та письмові пояснення від 25.07.2017, в яких зазначає про відсутність факту зарахування зустрічних однорідних вимог та просить суд позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" задовольнити (т.2, а.с. 61-62).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 12.11.2014 між ТОВ "Фрам Ко" (постачальник) та ПП фірма "Санітас" (покупець) було укладено договір поставки товару №951, за умовами якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення (медичні вироби), та інше, а покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.3 договору загальна сума договору визначається фактичною сумарною вартістю товару, що був поставлений згідно цього договору за весь строк його дії.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється шляхом доставки за адресою, вказаною покупцем, або на умовах самовивозу. Доставка товару здійснюється централізовано - кільцевим перевезенням, транспорт, яким здійснюється доставка товару відповідає санітарним, а також іншим нормам та вимогам, встановленим діючим законодавством.

Згідно з п. 2.4 договору, отримання товару здійснюється уповноваженою на те особою покупця. Повноваження особи на отримання товару підтверджуються довіреністю.

Відповідно до протоколу розбіжностей до договору поставки №951 від 12.11.2014, сторони пункт 4.1 договору викладено в наступній редакції: сума кожної поставки вказується у накладних, які є невід'ємною частиною договору. Оплата товару покупцем по кожній накладній здійснюється у строк не менший 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання товару.

У товарно-транспортних накладних також встановлено строк оплати - 30 днів з моменту одержання товару.

На виконання умов договору поставки №951 у період з 24.02.2017 по 17.03.2017 ТОВ "Фрам КО" поставило, а ПП фірма "Санітас" прийняла товар на загальну суму 491051,60грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними (т.1, а.с.43-177) та не заперечувалося представниками сторін в судовому засіданні.

Однак, відповідач не оплатив товар у визначений строк, у зв'язку з чим у ПП фірма "Санітас" виникла заборгованість перед ТОВ "Фрам Ко" у розмірі 491051,60 грн за товар, отриманий на підставі договору поставки №951 від 12.11.2014.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2017 між ТОВ "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (фактор, позивач) та ТОВ "Фрам Ко" (клієнт, третя особа) укладено договір надання послуги факторингу №Ф100517/16 , відповідно до п.1.1 якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в сумі 491051,60 грн у розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов'язався відступити факторові своє право вимоги за договором поставки №951 від 12.11.2014 до ПП фірми "Санітас" в розмірі 491051,60 грн (т.1, а.с.178-182).

Пунктом 2.1 договору факторингу визначено, що детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимоги, строки та умови проведення відповідних розрахунків між клієнтом і фактором визначені у додатку №1 та додатку №2 до цього договору.

Згідно з Додатком №1 до договору факторингу, ТОВ "Фрам Ко" передано ТОВ ФК"Європейське бюро реструктуризації" право вимоги до боржника ПП фірма "Санітас" за договором поставки №951 від 12.11.2014 на суму 491051,60грн.

Відповідно до Додатку №2 (порядок відступлення вимоги), ТОВ "Фрам Ко" було передано позивачу документи, які підтверджують дійсність вимоги перед боржником - до ПП фірма "Санітас".

Таким чином, в силу договірних зобов'язань, визначених умовами договору надання послуги факторингу №Ф100517/16 від 10.05.2017, у фактора - ТОВ ФК"Європейське бюро реструктуризації" виникло право грошової вимоги до ПП фірма - "Санітас" на загальну суму 491051,60грн.

18.05.2017 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення №10/05 від 16.05.2017 про відступлення права грошової вимоги факторові з вимогою сплати боргу у розмірі 491051,60грн у триденний строк з дати отримання вказаного повідомлення (т.1, а.с.183-184).

Згідно з листом №154 від 26.05.2017 ПП фірма "Санітас", отримавши повідомлення про відступлення права вимоги за договором поставки №951 від 12.11.2014 факторові, просила позивача з метою погашення заборгованості надати завірені копії видаткових накладних, податкових накладних, а також акт звірки взаєморозрахунків (т.1, а.с.233).

Посилаючись на те, що право вимоги до ПП фірма "Санітас" на суму 491051,60 грн виникло у ТОВ "ФК"Європейське бюро реструктуризації" на підставі договору надання послуги факторингу №Ф100517/6 від 10.05.2017, однак відповідачем кошти не сплачені, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ПП фірма "Санітас", виходячи з наступного.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 ст. 1079 Цивільного кодексу України встановлено, що фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансовою послугою є операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальності вартості фінансових активів.

За пунктом 11 частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою.

У частині першій статті 7 Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобовязана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ.

Як вбачається із статуту ТОВ "ФК"Європейське бюро реструктуризації", предметом діяльності цього товариства є, зокрема, факторинг, послуги, повязані з факторингом ведення обліку грошових вимог.

При цьому ТОВ «Фінансова компанія «Європейське бюро реструктуризації» включено до Переліку фінансових установ, внесених до Державного реєстру фінансових установ, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Станом на момент укладання Договору факторингу позивач мав свідоцтво ФК №568 від 07.05.2015 про реєстрацію як фінансової установи (т.1, а.с.26-27), що вказує на наявність у останнього права на надання послуг факторингу згідно з приписів ст.1079 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору факторингу він вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (у разі наявності). Строк цього договору складає 1 рік та починає свій перебіг з моменту, визначеного у п. 6.1 договору, та закінчується 10.05.2018.

У додатку №2 до Договору факторингу сторонами визначено, що вимоги передаються у строк в три робочі дні з дати підписання договору; термін сплати фактором коштів за передану вимогу - до 01.07.2017.

Відтак, суд приймає до уваги договір надання послуги факторингу від 10.05.2017 в якості підстави у розумінні норм ст. 11 Цивільного кодексу України для виникнення у позивача права вимоги до відповідача в розмірі 491051,60 грн.

Щодо посилань відповідача на наявність заборгованості у розмірі 160,98 грн, у зв'язку з зарахуванням зустрічних однорідних вимог, суд відзначає наступне.

Відповідач вказує, що 30.12.2016 між ТОВ "ТД"Новофарм Біосинтез" (продавець) та ТОВ "Фрам Ко" (покупець) укладено договір поставки №4, за умовами якого ТОВ "ТД "Новофарм Біосинтез" поставило на користь ТОВ "Фрам Ко" продукцію, а останній зобов'язався оплатити таку продукцію.

На підставі договору відступлення права вимоги №5/17 від 16.05.2017 ТОВ "ТД "Новофарм Біосинтез" відступило на користь ПП фірма "Санітас" право вимагати до ТОВ "Фрам Ко" щодо сплати заборгованості у розмірі 490890,62грн за договором поставки №4 від 30.12.2016 (т.2, а.с.3-5).

16.05.2017 між вказаними сторонами підписано Додаток №1 до договору відступлення права вимоги №5/17, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв оригінальні примірники та належним чином завірені копії первинної документації (т.2, а.с.6).

Листом №136 від 16.05.2017 ПП фірма "Санітас" повідомила ТОВ "Фрам Ко" про укладення договору відступлення права вимоги №5/17 від 16.05.2017 та вказала на те, що ПП фірма "Санітас" та ТОВ "Фрам Ко" мають одне перед одним зустрічні однорідні вимоги за зобов'язаннями на загальну суму 490890,62грн, а також зазначила про припинення грошового зобов'язання ТОВ "Фрам Ко" перед ПП фірма "Санітас" у розмірі 490890,62грн та про часткове припинення зобов'язання ПП фірма "Санітас" перед ТОВ "Фрам КО" у сімі 490890,62грн, залишок заборгованості 160,98грн (т.2, а.с.7).

Вказане повідомлення було направлене з описом вкладення у цінний лист 18.05.2017 та отримане представником ТОВ "Фрам Ко" 25.05.2017, що підтверджується відомостями з офіційного інтернет-ресурсу УДППЗ «Укрпошта».

Таким чином, з 25.05.2017 ТОВ "Фрам Ко" як боржник за договором поставки №4 від 30.12.2016 був обізнаний про заміну кредитора у вказаному договорі на ПП фірма "Санітас" та наміри нового кредитора провести зарахування зустрічних однорідних вимог.

На підставі частини 1 статті 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог є однією з форм припинення зобов'язання, внаслідок якого має місце індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора за рахунок майна боржника.

Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь зарахування зустрічних однорідних вимог являє собою спосіб припинення зобов'язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов'язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов'язання, його змісту, умов виконання тощо.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому).

При цьому, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Відтак, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо); строк виконання щодо таких вимог настав або не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Частиною 2 статті 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Суд відзначає, що зарахуванням можуть припинятися тільки однорідні вимоги. Вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет. Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми) здійснення відповідної заяви про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони, чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України від 30.03.2016 у справі №917/1592/15.

В той же час, судом встановлено, що на момент отримання вказаного повідомлення про припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог ТОВ "Фрам Ко" вже не було кредитором за договором поставки №951 від 12.11.2014, оскільки на підставі Договору про надання послуги факторингу №Ф100517/6 від 10.05.2017 відступило своє право вимоги належного виконання ПП фірма "Санітас" грошового зобов'язання за Договором на користь позивача.

Більш того, договір відступлення права вимоги №5/17 від 16.05.2017 був укладений ПП фірма "Санітас" з ТОВ "ТД"Новофарм-Біосинтез" після відступлення ТОВ "Фрам Ко" права вимоги за договором поставки №951 від 12.11.2014 на користь позивача.

З урахуванням викладеного, твердження відповідача про те, що зобов'язання ПП фірма "Санітас" перед ТОВ "Фрам Ко" за договором на загальну суму 490890,62грн припинилися шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, є необґрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як зазначено вище, повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, яке передбачено ст. 1082 Цивільного кодексу України, було направлено боржнику фактором 18.05.2017, та отримано представником ПП фірма "Санітас" 25.05.2017, що підтверджується відомостями з офіційного сайту "Укрпошта" - http:// services. ukrposhta. com/ barcodesiaglе/ - щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за номерами (штрихкодовий ідентифікатор) 482 .

Отже, з урахуванням наведеного, з огляду на приписи ч. 1 ст. 1082 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що фактором було належним чином повідомлено боржника про відступлення права вимоги, яке виникло з Договору, а отже, у ПП фірма "Санітас" виник обов'язок здійснити платіж в сумі на рахунок ТОВ "ФК "Європейське бюро реструктуризації".

Крім того, суд приймає до уваги, що ПП фірма "Санітас" 15.06.2017 звернулась до господарського суду Київської області з позовом до ТОВ "Фрам Ко" про стягнення заборгованості у розмірі 490890,62 грн, право вимоги на яку відповідач набув на підставі договору відступлення права вимоги №5/17 від 16.05.2017.

Таким чином, наявність господарського спору між ПП фірма "Санітас" та ТОВ "Фрам Ко" про стягнення 490890,62грн спростовує доводи відповідача про те, що між сторонами відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог.

Слід зазначити, що відповідач заперечуючи проти позову, зокрема вказує, що позивач не надав відповідачу строк для погашення боргу, оскільки позовна заява датована 24.05.2017, в той час коли повідомлення про відступлення права вимоги факторові ПП фірма "Санітас" отримала 25.05.2017, а тому позов є передчасним.

Згідно п.1.7-1 Постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013, господарському суду необхідно мати на увазі, що питання про те, чи мало місце пред'явлення кредитором боржникові вимоги про оплату, вирішується не під час прийняття судом позовної заяви, а виключно в процесі вирішення ним спору по суті. Отже, коли господарським судом буде з'ясовано, що таку вимогу пред'явлено після початку розгляду ним справи зі спору, пов'язаного зі стягненням заборгованості, то відповідний позов може бути задоволений, якщо строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи.

Враховуючи, що на момент прийняття рішення у справі строк виконання грошового зобов'язання настав, заперечення ПП фірма "Санітас" щодо передчасності позову є безпідставними.

Також судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що відступлення права вимоги не відбулося, оскільки докази оплати третьою особою на користь позивача обумовленої договором факторингу плати в матеріалах справи відсутні.

Так, Додатковою угодою № 1 до договору надання послуг факторингу сторони абзац 2 п.2.1 договору виклали в наступній редакції: винагорода фактора дорівнює 5% від суми відступленої грошової вимоги, визначеної п. 1.1 договору; фактор сплачує клієнтові у строк до 01.10.2017 шляхом перерахування на його банківський рахунок грошові кошти в розмірі 491051,60грн.

Крім того, необґрунтованими є посилання відповідача на відсутність оплат з боку позивача на користь ТОВ "Фрам Ко" за договором надання послуг факторингу як на доказ удаваності правочину, оскільки ст. 215 ЦК України пов'язує недійсність правочину з недодержанням вимог закону сторонами в момент його вчинення, а не з обставинами подальшого виконання сторонами умов цього правочину.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір про надання послуг факторингу в судовому порядку не оскаржений, тому вказані заперечення відповідача є безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про правомірність вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар згідно з договором поставки № 951 від 12.11.2014 розмірі 491051,60 грн, право вимоги по сплаті якої виникло у позивача на підставі договору надання послуг факторингу № Ф100517/16 від 10.05.2017.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства фірма "Санітас" (10014, м .Житомир, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейське бюро реструктуризації" (04119, м. Київ, вул.Якіра, 10А, офіс 12, )

- 491051,60 грн заборгованості;

- 7365,77 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 18.08.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2,3- сторонам (рек.)