ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" серпня 2017 р. Справа № 911/2355/17

Суддя Рябцева О.О., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю командитного товариства «Марс Трейдинг», Республіка Польща, м. Варшава

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рингар Груп», Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 20305,27 євро, що становить 620171,17 грн.

Встановив:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 54 ГПК України позовна заява підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки до позовної заяви додано довіреність від 05.06.2017 р., видану товариством з обмеженою відповідальністю командитним товариством «Марс Трейдинг», на імя ОСОБА_1, та переклад зазначеної довіреності на українську мову.

У пункті 7 Роз'яснень Вищого господарського суду України № 04-5/608 від 31.05.2002р. "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" зазначено, що господарський суд приймає як докази офіційні документи, що походять з інших держав, за умови їх легалізації дипломатичними або консульськими службами України. Господарський суд має право приймати іноземні офіційні документи без консульської легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Довіреність від 05.06.2017 р. не може підтверджувати повноваження ОСОБА_1 на право підпису позовної заяви, оскільки довіреність від 05.06.2017 р. не відповідає вимогам ні ст. 3-4 Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961р., ні ч.1 ст.15 Двосторонньої угоди від 24.05.1993р. Договір між Україною і ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах".

Відповідно до ст. 3 Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05.10.1961р. єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами, відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Згідно з ч.1 ст. 15 Двосторонньої угоди від 24.05.1993р., Договір між Україною і ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах" документи, які підготував або засвідчив відповідний орган однієї з Договірних Сторін, скріплені гербовою печаткою і підписом уповноваженої особи, мають силу документа на території іншої Договірної Сторони без потреби будь-якого іншого засвідчення. Це стосується також копій і перекладів документів, які засвідчені відповідним органом.

Згідно з ч.2 ст. 15 Двосторонньої угоди від 24.05.1993р., Договір між Україною і ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах" документи, які на території однієї з Договірних Сторін визнаються офіційними, вважаються такими ж на території іншої Договірної Сторони.

Проте, в даному випадку слід керуватися ч.1 ст. 15 згаданого Договору, оскільки довіреність не є офіційним документом.

Згідно з ст. 4 Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961р. передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції. Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою.

У переліку країн, які приєдналися до Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961р., станом на 10 листопада 2009 року є ОСОБА_2.

Проте, довіреність від 05.06.2017 р., видана товариством з обмеженою відповідальністю командитним товариством «Марс Трейдинг», на імя ОСОБА_1, з перекладом зазначеної довіреності на українську мову не відповідає ні вимогам ст. 3-4 Гаазької Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961р., ні вимогам ч.1 ст.15 Двосторонньої угоди від 24.05.1993р., Договір між Україною і ОСОБА_2 про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах", а тому не може підтверджувати повноваження ОСОБА_1 на право підпису позовної заяви.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов.

Позивачем в позовній заяві суперечливо викладені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оскільки в абз.абз. 4, 5 стр. 2 позовної заяви міститься інформація щодо укладення договору та перерахування грошових коштів 12.12.2017 р., тобто в дату, яка ще не настала.

Відповідно до абзацу 5 п. 3.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 р. підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Отже, позовна заява з вказаних підстав підлягає поверненню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи - в першу адресу.

Суддя О.О. Рябцева