ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Справа № 911/1215/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БС», с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт», с. Ромашки Рокитнянського району

про стягнення 2 145 191,71 грн.

та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт»,

с. Ромашки Рокитнянського району,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «БС», с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району

про стягнення 98375,49 грн.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, уповноважена, довіреність від 19.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, уповноважений, довіреність від 05.01.2017 №ЯС-05/01/17-20;

ОСОБА_3, уповноважений, довір. від 05.01.2017 №ЯС-05/01/17-20

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «БС», с. Софіївська Борщагівка звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 19.04.2017 №27 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт», с. Ромашки Рокитнянського району, в якому просить стягнути з відповідача 2 145 191,71 грн. заборгованості за товар, поставлений згідно Специфікацій №10 від 04.02.2017, №11 від 09.02.2017 та №12 від 07.03.2017, укладених сторонами в рамках договору поставки від 12.08.2016 №ЯС-12/08/16-2, в тому числі 2076510,00 грн. основного боргу, 61426,49 грн. пені, 6639,02 грн. процентів річних (3%), 616,20 грн. інфляційних втрат та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов Специфікацій №10 від 04.02.2017, №11 від 09.02.2017 та №12 від 07.03.2017 позивачем здійснювались поставки відповідачу товару кукурудзи та пшениці, який відповідачем мав бути оплачений згідно умов Специфікацій протягом 3 банківських днів з дати поставки. Відповідач виконав свої зобовязання частково, не оплативши станом на момент звернення позивача до суду 2076510,00 грн., які відповідач просить суд стягнути з відповідача в судовому порядку з врахуванням передбаченої договором пені, а також в порядку ст. 625 ЦК України процентів річних та інфляційних втрат, розрахованих станом на 19.04.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.04.2017 порушено провадження у справі № 911/1215/17 та призначено її до розгляду на 22.05.2017.

22.05.2017 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечує та просить суд в позові відмовити повністю. Заперечення мотивовані тим, що умовами спірних Специфікацій було передбачено оплату товару протягом 3 банківських днів з врахуванням положень пункту 3.4 Договору поставки, відповідно до якого покупець має право затримати розрахунки у разі ненадання постачальником оригіналів товаросупровідних документів, а строк оплати починає перебіг з моменту отримання належно оформлених оригіналів супровідних документів (ТТН, Свідоцтва про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів). Відповідач твердить, що зазначені документи постачальником надані не були, відтак для покупця не настав строк оплати. Крім того, товариство з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БС», в якому просило суд зобовязати постачальника надати свідоцтво про вміст токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів, за яким судом було порушено справу №911/1471/17.

Крім того, відповідач твердить, що у звязку із перевищенням на підприємстві норм загибелі птиці та наявності ознак захворювань через неякісний корм, відповідачем було проведено додаткові лабораторні випробування, в результаті яких було встановлено значне перевищення відсотку зернової домішки у поставленому зерні, що в порядку пункту 4.4 Договору є підставою для прийняття товару по заліковій вазі за ціною, розрахованою за відповідною формулою, тобто у разі постачання товару, який не відповідає узгодженій якості, ціна товару підлягає перерахунку. Відтак товариство з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» звернулося до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БС», в якому просило суд зменшити ціну товару, поставленого за Специфікацією №12 відповідно до результатів товарознавчої експертизи, за яким судом було порушено справу №911/1566/17.

Ухвалою від 22.05.2017 розгляд справи було відкладено та зобовязано позивача подати всю первинну документацію на поставки товару за спірними Специфікаціями №10, №11 та №12.

06.06.2017 від відповідача надійшли додаткові документи із клопотанням про залучення до матеріалів справи, зокрема суду були подані копії платіжних доручень, за якими відповідач здійснював оплату товару, поставленого згідно Договору поставки від 12.08.2016 №ЯС-12/08/16-2, копія претензії від 11.04.2017 про істотне порушення вимог щодо якості товару з доказами направлення позивачу, а також копії Актів направлення зернових культур для незалежного випробування (щодо зерна, поставленого за Специфікацією №12).

Також 06.06.2017 від відповідача надійшло клопотання від 02.06.2017 №ЯС-02/06/17-641 про зупинення провадження у справі, у якому відповідач в порядку ст. 79 ГПК України просить суд зупинити провадження у справі № 911/1215/17 до завершення розгляду повязаних справ №911/1471/17 про зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «БС» надати свідоцтво про вміст токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів та справи №911/1566/17 про зменшення ціни поставленого за Специфікацією №12 товару.

06.06.2017 від позивача надійшли додаткові пояснення до позовної заяви, у яких позивач зазначає, що оплативши частину товару, отриманого за накладними №64 від 06.02.2017 та №75 від 11.02.2017 відповідач підтвердив факт його отримання. Крім того, позивач твердить, що передав всі належні товаросупровідні документи в момент поставки, жодних документів (в порядку ст.666 ЦК України) про відсутність товаросупровідних документів покупцем складено не було, а згадане свідоцтво про вміст токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів не зазначене в переліку документів, обовязкових для здійснення оплати. Щодо встановлення невідповідної якості поставленого товару позивач зазначає, що належних доказів цього відповідачем також не подано, оскільки всупереч вимогам Інструкції про ведення обліку й оформлення операцій із зерном і продуктами його переробки на хлібоприймальних та зернопереробних підприємствах, затвердженої Наказом Мінагрополітики від 13.08.2010 №661 позивач не отримував повідомлення про участь у спільному визначенні якості товару, комісія не створювалась, Акт за результатами спільного визначення якості (пункт 3.4.3 Інструкції) не складався.

Також позивач твердить, що отримання товару відповідачем належним чином підтверджено товарно-транспортними накладними, а також прийняттям відповідачем отриманих від позивача податкових накладних без будь-яких зауважень та включення їх до реєстру податкових накладних, а відсутність довіреностей на отримання матеріальних цінностей за наявності інших первинних документів не може заперечувати господарської операції (постанова ВСУ від 29.04.2015 по справі №903/679/14).

06.06.2017 до господарського суду від відповідача була подана зустрічна позовна заява до товариства з обмеженою відповідальністю «БС», у якій відповідач стверджує, що за умовами договору від 12.08.2016 №ЯС-12/08/16-2 (пункти 2.3, 2.4, 3.3, 4.1 4.2) кількість, ціна та строк поставки визначаються сторонами у Специфікаціях, а фактичне виконання зобовязань з поставки підтверджується товарно-транспортними накладними. Відповідач стверджує, що позивач здійснював поставки товару за договором із простроченням обумовлених сторонами у Специфікаціях строків, що відповідно до пункту 5.2 Договору має наслідком сплату постачальником покупцю неустойки в розмірі 0,1% від вартості простроченого товару. За таких обставин, відповідач у зустрічній позовній заяві просить суд стягнути з позивача товариства з обмеженою відповідальністю «БС» 98 375,49 грн. неустойки за прострочення поставки товару.

Ухвалою від 06.06.2017 у звязку із необхідністю вирішити питання про прийняття до спільного розгляду, або повернення без розгляду, або відмову у прийнятті зустрічного позову, який у порядку ст. 60 ГПК України подається за загальними правилами подання позовів, суд відклав розгляд справи.

Ухвалою від 07.06.2017 суд прийняв зустрічну позовну заяву до сумісного розгляду з первісним позовом та порушив провадження за зустрічним позовом.

30.06.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення та додаткові докази із заявою про доручення до матеріалів справи. Зокрема відповідач подав копії протоколів випробувань та твердив, що фактичні якісні характеристики поставленого за Специфікацією №12 товару не відповідають даним, зазначеним у наданих позивачем у момент поставки посвідченнях про якість, що є підставою для перерахунку ціни товару згідно умов пункту 4.4 Договору та ст. 678 ЦК України. Відтак відповідач зазначає, що позивач просить суд стягнути заборгованість за 15 товарно-транспортними накладними, 7 з яких є предметом розгляду у справі №911/1566/17 про зменшення ціни товару, тобто результати розгляду справи №911/1566/17 вплинуть на вартість поставленого товару, а також на спосіб захисту відповідача (або ціна товару буде знижена, або відповідач матиме право прийняти товар по заліковій вазі, що також зменшить вартість поставленого товару), відтак, відповідач просить суд взяти до уваги зазначені обставини при розгляді його клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження, суд відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Виходячи із змісту вказаної норми для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку зясовувати: як повязана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Повязаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Оскільки розгляд справ №911/1471/17 та №911/1566/17 не унеможливлює розгляд справи №911/1215/17, позаяк обставини поставки товару за спірними Специфікаціями належать до предмету розгляду справи №911/1215/17 та відповідно можуть бути встановлені та досліджені судом в межах провадження у даній справі, розгляд та встановлення обставин у справах №911/1471/17 та №911/1566/17 не впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зупинення провадження у справі не є необхідним.

05.07.2017 від відповідача надійшла заява про доручення доказів та додаткові пояснення, у яких відповідач спростовує твердження позивача про те, що представниками постачальника не підписувались Акти відбору зразків продукції. Так відповідач долучає до справи оригінали товарно-транспортних накладних, за якими постачався товар на виконання Специфікації №12, та оригінали Актів направлення зернових культур, твердить, що підписи водіїв постачальника в Актах та ТТН візуально є однаковими, відтак, якщо водії постачальника не підписувати Акти, то вони не підписували і ТТН, які в порядку пунктів 3.3, 3.4 є підтвердженням поставки та підставою для оплати.

10.07.2017 від позивача надійшов відзив на зустрічну позову заяву, у якій позивач просить суд відмовити у зустрічному позові повністю. Так, позивач твердить, що предметом позову у справі є поставки товару за Спеціфікаціями №№10, 11, 12, відтак заявлення зустрічних вимог за прострочення поставок за іншими специфікаціями є неправомірним, оскільки зустрічний позов має бути взаємно пов'язаний з первісним. Позивач твердить, що за Специфікаціями №10 та №11 поставки здійснена в строк, передбачений даними Специфікаціями та в обсягах, що відповідають погодженій кількості товару в межах допустимого відхилення ±10%. За Специфікацією №12 відбулось не прострочення поставки, а недопоставка товару в кількості 28,72т, спричинена невиконанням покупцем своїх обовязків з оплати товару. Відтак позивач, посилаючись на ст. 612 ЦК України, твердить, що прострочення постачальника (боржника) не настало, оскільки зобовязання не могло бути виконано внаслідок прострочення покупця (кредитора).

В судовому засіданні 10.07.2017 судом в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 17.07.2017, про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розпис.

17.07.2017 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог від 14.07.2017 №47, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Ясенсвіт заборгованість в сумі 2 349 086,69 грн., з яких: 2 076 510,00 грн. основний борг, 189 075,52 грн. пеня (розрахована за період 09.02.2017 14.07.2017), 21 259,20 грн. три проценти річних (за період 09.02.2017 14.07.2017), 62 241,97 грн. інфляційне збільшення суми боргу (за період 13.02.2017 14.07.2017).

Розглянувши подану заяву про збільшення позовних вимог, суд ухвалою від 17.07.2017 прийняв вказану заяву до розгляду, зазначив, що справа за первісним позовом розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви від 14.07.2017 № 47 товариства з обмеженою відповідальністю БС про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Ясенсвіт 2 349 086,69 грн. заборгованості, яка складається з: 2 076 510,00 грн. основної заборгованості, 189 075,52 грн. пені, 21 259,20 грн. трьох процентів річних, 62 241,97 грн. інфляційного збільшення суми боргу, та відклав розгляд справи.

Також 17.07.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких відповідач твердив, що пунктами 4.1, 4.2 Договору поставки передбачено лише місце приймання товару по кількості та якості (на складі покупця), однак не встановлює строку приймання товару. Разом із тим, пункт 4.3 Договору поставки надає покупцю право без встановлення конкретних обмежень в часі здійснити вибіркову перевірку товару в лабораторії та у разі виявлення перевищення показників якості відмовитися від його прийняття без відшкодування постачальнику збитків. Відтак, відповідач твердить, що підписання ТТН свідчить про прийняття товару у власність покупцем, однак приймання по кількості та якості ще не відбулось у звязку із наявністю істотних недоліків, які за умовами договору є підставою для перерахунку по заліковій вазі та зменшення ціни. Зазначені обставини є підставою не підписання відповідачем видаткових накладних за Специфікацією №12, за якими відповідач звернувся до суду з позовом про пропорційне зменшення ціни. Також відповідач твердить, що інші заявлені позивачем до стягнення накладні за специфікаціями №10 та №11 підписані менеджером з постачання, який не уповноважений на підписання таких документів, відтак підписання цих накладних не створює для сторін правових наслідків. Таким чином відповідач твердить, що документи по спірним Специфікаціям, зокрема видаткові накладні, не відповідають вимогам закону, містять помилки та розбіжності, що в порядку пункту 3.4 є підставою для затримання розрахунків. Також відповідач твердить, що в порядку пункту 3.4 має право затримати оплату, оскільки позивачем не надано всіх встановлених законом та договором товаросупровідних документів, до яких відноситься, серед іншого Свідоцтво про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів.

Відповідач, посилаючись на лист ВГСУ від 18.01.2001 №05-3/48 твердить, що оскільки сторони у договорі на власний розсуд врегулювали питання щодо порядку приймання-передачі продукції по кількості та якості, застосування інструкції П-7 Держарбітражу Союзу РСР не є обовязковим, відтак посилання позивача на порушення відповідачем зазначеної Інструкції є безпідставними. Також відповідач твердить, що ані укладений договір, ані чинний ЦК України не встановлює для покупця конкретні строки предявлення претензій постачальнику по якості, які мають бути предявлені у розумний строк, а підписання товарно-транспортних накладних не свідчить про відсутність таких претензій. Відповідач твердить, що обґрунтовано не підписує видаткові накладні за Специфікацією №12, за якою згідно умов договору має бути здійснений перерахунок залікової ваги, та твердить, що саме постачальник має надати покупцю скориговані видаткові накладні із застосуванням формули перерахунку, після чого мають бути здійснені коригування і у податковому обліку.

20.07.2017 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів та надання оригіналів документів, у яких просить суд витребувати у позивача оригінали та належним чином засвідчені копії видаткових накладних №135, №136, №147, а також довіреності на представників відповідача, які підписали зазначені накладні.

28.07.2017 від відповідача надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач твердить, що із дотриманням умов договору відібрав проби поставленого позивачем за Специфікацією №12 товару, про що склав Акти направлення зернових культур, які були підписані представниками покупця та водієм постачальника. Надалі товар був перевірений відповідачем у незалежній лабораторії ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції», якою були надані відповідні протоколи випробувань, згідно яких виявлено істотні порушення якості, зокрема значне перевищення зернової домішки та смітної домішки. Відповідач у відповідності до пункту 4.4 Договору здійснив розрахунок залікової ваги, за якою товар з невідповідною якістю має бути прийнятий, та зясував, що залікова вага відрізняється від ваги, зазначеної у ТТН, на 151 т. За таких обставин, відповідач твердить, що заявлені вимоги позивача щодо несплати поставленого товару підлягають зменшенню на вартість 151 т у будь-якому разі. Додатково відповідач твердить, що за відсутності належним чином складених та підписаних уповноваженими особами видаткових накладних зобовязання з оплати у відповідача не виникли.

31.07.2017 від позивача надійшло клопотання про доручення документів до матеріалів справи. Зокрема позивачем були надані копії спірних видаткових накладних на поставку товару за Специфікацією №12, а саме №135 від 10.03.2017, №136 від 11.03.2017 та №147 від 13.03.2017, які містять підпис та печатку від імені відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт». В судовому засіданні представником позивача подано оригінали зазначених документів для огляду.

В судовому засіданні 31.07.2017 судом в порядку частини третьої ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 07.08.2017 до 10 год. 30 хв., про що присутні представники обох сторін були повідомлені особисто під розпис.

03.08.2017 від відповідача надійшло клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке судом задоволено.

Також від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, у яких відповідач зазначає, що подані копії видаткових накладних не містять підпису представника відповідача, відтак не є належними доказами. Також відповідач твердить, що надані копії видаткових накладних містять відтиск печатки відповідача №9, яка, згідно журналу обліку та видачі печаток та штампів ТОВ «Ясенсвіт», 28.02.2017 була здана в сейф відповідача і в господарській діяльності не використовувалась, оскільки була зламана. На підтвердження відповідач подав викопіювання з журналу обліку та видачі печаток та штампів товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт». Також відповідач твердить, що й накладні №64 від 06.02.2017 (Специфікація №10) та №75 від 11.02.2017 (Специфікація №11) підписані не уповноваженою особою, оскільки достовірних даних про особу, яка підписала видаткові накладні (довіреності відповідача на отримання товару) позивачем не подано.

На підставі викладеного відповідач повторно заявив письмове клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, а саме видаткових накладних №135 від 10.03.2017, №136 від 11.03.2017 та №147 від 13.03.2017.

В судовому засіданні 07.08.2017 присутні представники позивача та відповідача надали свої пояснення по суті первісного та зустрічного позову. Оскільки представником позивача в судовому засіданні повторно надано для огляду суду та представникам відповідача оригінали видаткових накладних №135 від 10.03.2017, №136 від 11.03.2017 та №147 від 13.03.2017, які містять підпис та печатку від імені покупця, додатково суд зазначені документи у позивача за клопотанням відповідача не витребовував.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «БС», с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району (далі по тексту ТОВ «БС»), до товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт», с. Ромашки Рокитнянського району (далі по тексту - ТОВ «Ясенсвіт») про стягнення 2 145 191,71 грн. та зустрічний позов ТОВ «Ясенсвіт» до ТОВ «БС» про стягнення 98 375,49 грн. неустойки, всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

12.08.2016 між ТОВ «БС» (постачальник) та ТОВ «Ясенсвіт» (покупець) було укладено договір поставки №ЯС-12/08/16-2 (далі Договір), відповідно до якого постачальник зобовязується передати покупцю у власність, а покупець прийняти та оплатити на умовах договору кукурудзу, пшеницю. Згідно умов договору:

- якість товару підтверджується посвідченням (свідоцтвом, сертифікатом) про якість та повинна відповідати ДСТУ. Додаткові угоди до якості можуть встановлюватись за згодою сторін у Специфікаціях (пункт 2.1);

- одиниця виміру, кількість товару (± 10%), ціна товару погоджуються у Специфікаціях (пункти 2.2, 2.3, 3.1 Договору);

- оплата партії товару здійснюється покупцем за погодженими в Специфікації цінами шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок постачальника за фактично прийняту вагу відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної в строк 3 банківських днів з дати поставки товару наступним чином: 80% вартості покупець може оплатити на підставі наданих постачальником оригіналів договору, товарно-транспортної накладної, документів, що підтверджують якість, копій видаткової та податкової накладних та відповідної Специфікації. Остаточний розрахунок за партію здійснюється за умови надання оригіналів всіх вказаних вище документів (пункт 3.3). У випадку прострочення постачальником надання чи ненадання оригіналів видаткових, податкових накладних, товарно-транспортних накладних та/або інших товарно-супровідних документів (перелік додаткових документів може бути визначений у специфікації), а також якщо видаткові, податкові, товарно-транспортні накладні та/або інші товаросупровідні документи не відповідають вимогам закону або містять помилки, розбіжності, покупець має право затримати розрахунки, а строк оплати починає свій перебіг з моменту отримання покупцем належно оформлених документів (пункт 3.4);

- приймання товару по кількості і якості здійснюється у місці передачі товару. Разом із товаром постачальник надає покупцю оригінал товарно-транспортної накладної, свідоцтво про вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів, посвідчення про якість, ветеринарний документ. Видаткові та податкові накладні на партію виписуються постачальником після визначення сторонами фактичної (залікової) кількості поставленого товару та повинні бути надані покупцю в строк не більше 2 календарних днів з моменту поставки товару (пункт 4.2);

- при прийнятті товару покупець проводить його вибіркову перевірку на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам договору. Якщо виявиться неналежна якість товару, в тому числі перевищення показників якості, покупець має право відмовитися від його прийняття без відшкодування постачальнику можливих збитків (пункт 4.3);

- у випадку, якщо показники якості товару перевищують базисні, але нижчі граничних, встановлених у Специфікації, товар приймається по заліковій вазі, яка розраховується за формулою (пункт 4.4);

- покупець має право здійснити перевірку на вміст пестицидів, токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів. Відбір зразків для проведення такої перевірки здійснюється з транспортного засобу до його розвантаження в день прибуття за участю представників постачальника та покупця і оформлюється складанням акту відбору зразків. Представник постачальника викликається покупцем в усному порядку та зобовязаний прибути на місце розвантаження транспортного засобу протягом 3 годин. В іншому випадку представником постачальника вважається водій транспортного засобу. У разі виявлення за результатами лабораторного аналізу перевищення рівня зазначених речовин в зразках товару, а також в разі відмови представника постачальника підписати акт відбору зразків, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 10% від вартості всього обсягу товару, передбаченого Специфікацією (пункт 4.5);

- моментом переходу права власності та ризиків на товар є підписання товарно-транспортних накладних або видаткових накладних (пункт 4.6);

- за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штрафні санкції у розмірі 0,1% від вартості товару, поставка якого прострочена (пункт 5.2);

- за прострочення оплати товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період простроченні від суми простроченої заборгованості (пункт 5.3).

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки. Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладенням специфікації №10 від 04.02.2017 до Договору поставки сторони погодили постачання 160 т кукурудзи ± 10% (пункт 2) за ціною 4500,00 грн./т (пункт 3), в строк до 06.02.2017 (пункт 7), на умовах DAP (поставка до місця) за адресою Черкаська область, с. Скибин, вул. Леніна 100 (пункт 6), з оплатою за погодженими у специфікації цінами за фактично прийняту вагу відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної в строк 3 банківських днів з дати поставки товару) з врахуванням пункту 3.4 Договору.

Позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього в кількості 157,44т на суму 708480,00 грн. згідно наступних товарно-транспортних накладних, відповідно яким постачальником були складені, підписані та передані покупцю видаткові накладні:

ТТН №3 від 02.02.2017 кукурудза вагою нетто 37,980 т (прийнято покупцем 04.04.2017); ТТН №4 від 02.02.2017 кукурудза вагою нетто 37,300 т (прийнято покупцем 04.02.2017)ВН №61 від 04.02.2017 на суму 338 760,00 грн. (75,28 т)
ТТН №402/7-1 кукурудза вагою нетто 41,100 т (прийнято покупцем 06.02.2017); ТТН №4.02.17-2 кукурудза вагою нетто 41,060 т (прийнято покупцем 06.02.2017)ВН №64 від 06.02.2017 на суму 369 720,00 грн. (82,16 т)
Укладенням специфікації №11 від 09.02.2017 до Договору поставки сторони погодили постачання 150 т пшениці ± 10% (пункт 2) за ціною 4700,00 грн./т (пункт 3), в строк до 13.02.2017 (пункт 7), на умовах DAP (поставка до місця) за адресою Черкаська область, с. Скибин, вул. Леніна 100 (пункт 6), з оплатою за погодженими у специфікації цінами за фактично прийняту вагу відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної в строк 3 банківських днів з дати поставки товару) з врахуванням пункту 3.4 Договору.

Позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього в кількості 152,08т на суму 714776,00 грн. згідно наступних товарно-транспортних накладних, відповідно яким постачальником була складена, підписана та передана покупцю видаткова накладна:

ТТН №63 від 09.02.2017 пшениця вагою нетто 37,320 т (прийнято покупцем 11.02.2017); ТТН №94 від 09.02.2017 пшениця вагою нетто 36,740 т (прийнято покупцем 11.02.2017) ТТН №555 від 09.02.2017 пшениця вагою нетто 39,200 т (прийнято покупцем 11.02.2017); ТТН №2 від 09.02.2017 пшениця вагою нетто 38,820 т (прийнято покупцем 11.02.2017)ВН №75 від 11.02.2017 на суму 714 776,00 грн. (152,08 т)
Укладенням специфікації №12 від 07.03.2017 до Договору поставки сторони погодили постачання 500 т кукурудзи ± 10% (пункт 2) за ціною 4500,00 грн./т (пункт 3), в строк до 14.03.2017 (пункт 7), на умовах DAP (поставка до місця) за адресою Черкаська область, с. Скибин, вул. Леніна 100 (пункт 6), з оплатою за погодженими у специфікації цінами за фактично прийняту вагу відповідно до підписаної сторонами видаткової накладної в строк 3 банківських днів з дати поставки товару) з врахуванням пункту 3.4 Договору.

Позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього в кількості 421,28т на суму 1 895 760,00 грн. згідно наступних товарно-транспортних накладних, відповідно яким постачальником були складені, підписані та передані покупцю видаткові накладні:

ТТН №001 від 09.03.2017 кукурудза вагою нетто 34,900 т (прийнято покупцем 10.03.2017); ТТН №002 від 09.03.2017 кукурудза вагою нетто 35,100 т (прийнято покупцем 10.03.2017); ТТН №004 від 09.03.2017 кукурудза вагою нетто 39,260 т (прийнято покупцем 10.03.2017); ТТН №005 від 09.03.2017 кукурудза вагою нетто 39,900 т (прийнято покупцем 10.03.2017)ВН №135 від 10.03.2017 на суму 671 220,00 грн. (149,16 т)
ТТН №1 від 10.03.2017 кукурудза вагою нетто 39,520 т (прийнято покупцем 11.03.2017); ТТН №1003173 від 10.03.2017 кукурудза вагою нетто 38,960т (прийнято покупцем 11.03.2017); ТТН №005 від 10.03.2017 кукурудза вагою нетто 38,180 т (прийнято покупцем 11.03.2017); ТТН №10 від 10.03.2017 кукурудза вагою нетто 39,100 т (прийнято покупцем 11.03.2017)ВН №136 від 11.03.2017 на суму 700920,00 грн. (155,76 т)
ТТН №20 від 11.03.2017 кукурудза вагою нетто 40,460 т (прийнято покупцем 13.03.2017); ТТН №2 від 11.03.2017 кукурудза вагою нетто 38,460 т (прийнято покупцем 13.03.2017); ТТН №3 від 11.03.2017 кукурудза вагою нетто 37,440 т (прийнято покупцем 13.03.2017)ВН №147 від 13.03.2017 на суму 523 620,00 грн. (116,360 т)
До позовної заяви позивачем подано копії видаткових накладних №135 від 10.03.2017 на суму 671 220,00 грн. №136 від 11.03.2017 на суму 700920,00 грн. та №147 від 13.03.2017 на суму 523 620,00 грн., які з боку покупця не підписані. Позивач твердить, що після порушення провадження у справі отримав поштове відправлення від відповідача з оригіналами видаткових накладних, які були підписані та скріплені печаткою від імені покупця, тож копії підписаних накладних були позивачем подані суду із клопотанням від 27.07.2017, а оригінали надані для огляду в судовому засіданні.

Позивач твердить, що Довіреності на отримання матеріальних цінностей на осіб, які від імені відповідача отримали товар за поданими товарно-транспортними накладними, а також на осіб, що в наступному підписали видаткові накладні, у позивача відсутні.

Відповідач твердить, що видаткові накладні №135 від 10.03.2017 на суму 671 220,00 грн. №136 від 11.03.2017 на суму 700920,00 грн. та №147 від 13.03.2017 на суму 523 620,00 грн. уповноваженими особами відповідача не підписувались, а печатка №9, відтиск якої містять надані суду накладні, з 28.02.2017 не використовується в господарській діяльності, повернута до сейфу, оскільки була зламана.

Отримання товару в власність за товарно-транспортними накладними відповідач не заперечує. Разом і тим, відповідач твердить що обґрунтовано не підписав видаткові накладні, оскільки не завершив прийняття товару по якості, а також у звязку з тим, що залікова вага товару у зазначених накладних потребує розрахунку та коригуванню у відповідності до наведеної у пункті 4.4 договору формули, у звязку з невідповідною якістю поставленого зерна.

Зазначені твердження відповідача судом відхиляються.

Умовами пункту 4.3 Договору передбачено, що покупець при прийнятті проводить вибіркову перевірку товару на відповідність сертифікату якості, стандартам, технічним умовам та умовам договору. Відповідач надав копії протоколів випробувань, на підставі яких твердить, що фактична якість товару, поставленого на виконання Специфікації №12, не відповідає заявленій у посвідченнях про якість.

По-перше, суд зазначає, що в Актах направлення зернових культур для незалежного випробування зазначена дата відбору проб 10.03.2017 та 11.03.2017 (тобто дати поставок), однак, в протоколах випробувань, на які посилається відповідач як на підтвердження невідповідної якості товару, зазначено, що заявка на проведення випробувань товариством «Ясенсвіт» була подана до ДП «Державний центр сертифікації і експертизи сільськогосподарської продукції» лише 07.04.2017, тобто майже через місяць після поставки. При цьому тексти наданих протоколів випробувань не містять жодних даних, за якими досліджувані зразки можна ідентифікувати як зразки, відібрані з товару, поставленого саме ТОВ «БС» на виконання Специфікації №12.

По-друге, наслідком виявлення невідповідної якості товару, в тому числі перевищення показників якості, пункт 4.3 Договору визначає інші наслідки, а саме право покупця відмовитися від прийняття товару без відшкодування постачальнику можливих збитків. Суду не подано доказів відмови відповідача від прийняття товару невідповідної якості.

Формула для розрахунку залікової ваги, на яку відповідач посилається, стверджуючи, що оплаті підлягає розрахована залікова вага, а не вага, зазначена у товарно-транспортних накладних, згідно умов пункту 4.4 договору застосовується у випадках, коли показники якості товару перевищують базисні, але нижче граничних, встановлених у Специфікації.

Відповідно до частин 3, 4 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобовязані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування та кількість продукції, а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обовязкових для сторін нормативних документів.

По-перше, у Специфікаціях №10, №11 та №12 граничні показники якості, як і додаткові вимоги по якості (пункт 2.1 Договору) сторонами не встановлені, а на невідповідність якості товару вимогам нормативних документів (ДСТУ) відповідач не посилається. У пункті 2.1 Договору сторонами зазначено умову про те, що товар має відповідати діючим ДСТУ (ГОСТ), однак, без зазначення номеру ДСТУ, яким мають керуватися сторони.

По-друге, оскільки кількість товару, що поставляється, є в будь-якому випадку істотною умовою договору, за якою сторони повинні досягти згоди, зменшення залікової ваги розрахунковим методом в будь-якому випадку мало бути погоджене обома сторонами договору. Так пунктом 4.2 Договору визначено, що Видаткові та податкові накладні на партію виписуються постачальником після визначення сторонами (а не стороною) фактичної (залікової) кількості поставленого товару. Відтак, формула, наведена у пункті 4.4 Договору, до поставок товару на виконання специфікації №12 не може бути застосована, а видаткові накладні постачальником правомірно складені по заліковій вазі, прийнятої постачальником за товарно-транспортними накладними.

Також не відповідає умовам договору твердження відповідача про те, що договором не встановлено строків приймання товару по якості, відповідно відповідач як покупець. Так, пункт 4.2 Договору визначає, що видаткові та податкові накладні на партію товару виписуються після визначення сторонами фактичної (залікової) кількості постачленого товару та повинні бути надані покупцю в строк не більше 2 календарних днів з моменту поставки товару. Відтак приймання по якості та визначення сторонами в двосторонньому порядку фактичної (залікової) ваги, в тому числі і шляхом перерахунку за допомогою наведеної у договорі формули, мало бути здійснено не більше як за два календарні дні, після чого постачальник мав скласти відповідні видаткові та податкові накладні.

Суд бере до уваги, що видаткові накладні від №135 від 10.03.2017, №136 від 11.03.2017 та №147 від 13.03.2017 (копії яких позивачем надані до матеріалів справи із клопотанням від 27.07.2017, а оригінали яких надані для огляду в судовому засіданні, від імені покупця підписані невідомою особою, щодо якої в накладних не зазначено прізвища та посади. Однак суд зазначає, що зазначене є порушенням правил оформлення первинних документів з боку відповідача покупця, а не постачальника, який поставив відповідачу-покупцю товар та надав необхідні товаросупровідні документи, а відтак вправі розраховувати на добросовісне виконання покупцем своїх договірних зобовязань (ст.ст. 526, 629 ЦК України).

Крім того, факт поставки товару підтверджений товарно-транспортними накладними та відповідачем не заперечується, зокрема і в текстах залучених до матеріалів справи позовних заяв ТОВ «Ясенсвіт» до ТОВ «БС» про зобовязання надати свідоцтво про вміст токсичних елементів, мікотоксинів та радіонуклідів (справа №911/1471/17) та про пропорційне зменшення ціни товару (справа №911/1566/17).

Згідно до частини 1 ст. 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відтак суд вважає доведеним факт поставки товару позивачем відповідачу за Специфікаціями №10, №11 та №12, який за умовами пункту 10 наведених специфікацій мала бути оплачена відповідачем протягом 3 банківських днів з моменту поставки. Факт ненадання постачальником покупцю всіх необхідних товаросупровідних документів та ввід термінування зазначеного строку покупцем не доведено належними та допустимими доказами.

Позивач твердить, що відповідач, отримавши товар, сплатив за нього лише частково. Так, позивач визнає, що товар (кукурудза), поставлений за ВН №61 від 04.02.2017 (Специфікація №10), відповідачем оплачений, та не заявляє за цією накладною жодних вимог.

Також позивач визнає часткову оплату товару, поставленого за ВН №64 від 06.02.2017, а саме здійснену відповідачем 13.02.2017 загалом в сумі 308 100,00 грн. (що підтверджується також і поданими відповідачем платіжними дорученнями від 13.02.2017), відтак позивач стверджує, що прострочена заборгованість за ВН №64 від 06.02.2017 становить 61 620,00 грн. (369720,00 грн. сума накладної мінус 308100,00 грн. оплата, здійснена 13.02.2017).

Позивач стверджує, що товар (пшениця), поставлений за ВН №75від 11.02.2017 на суму 714 776,00 грн. (Специфікація №11), відповідачем оплачений частково 15.02.2017р. в сумі 595 646,00 грн. (що підтверджується також і поданими відповідачем платіжними дорученнями від 15.02.2017), відтак прострочена заборгованість за ВН №75 від 11.02.2017 становить 119 130,00 грн.

Позивач стверджує, що товар (кукурудза), поставлений за видатковими накладними від №135 від 10.03.2017, №136 від 11.03.2017 та №147 від 13.03.2017 (Специфікація №12) повністю не оплачений, відтак, стверджує, що прострочена заборгованість за ВН №135 від 10.03.2017 становить 671 220,00 грн., за ВН №136 від 11.03.2017 700 920,00 грн., а за ВН №147 від 13.03.2017 523620,00 грн., тобто всього основного боргу станом на дату подання заяви про збільшення позовних вимог 2 076 510,00 грн.

Разом із тим, як вбачається з поданих відповідачем платіжних доручень, відповідач сплатив позивачу 17.02.2017 загалом 345 678,40 грн., призначення платежу за кукурудзу згідно договору №ЯС-12/08/16-2 від 12.08.16, відтак, зазначена сума судом зарахована частково в погашення заборгованості (в хронологічному порядку її виникнення) в сумі 61620,00 грн. за видатковою накладною №64 від 06.02.2017 (Специфікація №10), та в сумі 284058,40 грн. на погашення заборгованості за видатковою накладною №135 від 10.03.2017 (Специфікація №12).

За таких обставин, сума основного боргу, підтверджена первинними документами, становить 1 730 831,60 грн., відтак вимогу позивача про стягнення з відповідача основного боргу слід задовольнити частково.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 189 075,52 грн. пені, а також 3% в сумі 21 259,20 грн. та 62 241,97 грн. інфляційних втрат, розрахованих за період 09.02.2017 по 14.07.2017.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3 Договору визначено, що за прострочення оплати товару покупець сплачує на вимогу постачальника пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобовязання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 343 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» обмежує максимальний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ. У наведених нормах закону прямо вказано про те, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, а відповідно до абзацу другого частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таку ж позицію підтримує і Верховний суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Оскільки інший період нарахування пені договором не встановлено, нарахування пені має розпочатися з наступного дня після спливу встановленого строку оплати (по кожній накладній окремо) та припинитися або в переддень виконання грошового зобовязання (оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені пункт 1.9 Постанови Пленуму ВГСУ від 17 грудня 2013 року № 14) або через шість місяців у відповідне число останнього місяця строку після кінцевого строку оплати.

Положеннями частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з врахуванням втрат від інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Оскільки проценти річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, то обмеження нарахування процентів річних та інфляційних терміном 6 місяців відповідно до ст. 232 ГК України не застосовується.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд врахував, що позивачем невірно визначено період розрахунку інфляційних, оскільки відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

Специфікація №10:

ПоставленоСтрок оплатиФактично сплаченоОсновний борг, грн.Період прострочення3%,грн.Інфляційні, грн.Пеня,грн.
ВН №64 06.02.17 на 369720,00 грн. (82,16т)09.02.1713.02.17 308100,00369720,0010 - 12.02.1791,16---850,86
17.02.17 61620,0061620,0013-16.02.1720,26---189,08
Специфікація №11:

ПоставленоСтрок оплатиФактично сплаченоОсновний борг, грн.Період прострочення3%,грн.Інфляційні, грн.Пеня,грн.
ВН №75 11.02.17 на суму 714776,00 грн. (152.08т)15.02.1715.02.17 595 646,.02 14.07.171458,936809,87 (березень-червень 2017)12 852,98
Специфікація №12:

ПоставленоСтрок оплатиФактично сплаченоОсновний борг, грн.Період прострочення3%,грн.Інфляційні, грн.Пеня,грн.
ВН №135 10.03.17 на суму 671220,00 грн. (149,16т)15.03.1717.02.17 284058,40387161,616.03 14.07.173850,4014 894,44 (квітень-червень 2017)33 455,01
ВН №136 11.03.17 на 700920,00 грн. (155.76т)15.03.17 700920,0016.03 14.07.176970,7926 965,00 (квітень-червень 2017)60567,17
ВН №147 13.03.17 на 523620,00 грн. (116,36т)16.03.17 523620,0017.03 14.07.175164,4720144,12 (квітень-червень 2017)44844,83
судом встановлено, що за заявлений період належні до стягнення з відповідача на користь позивача пеня становить 152 759,93 грн., 3% річних становлять 17 556,01 грн., за таких обставин, вказані позовні вимоги належать до задоволення частково.

Вірно розрахований розмір інфляційних втрат становить 68 813,43 грн., суд, приймаючи рішення, не вправі виходити за межі позовних вимог, відтак, зазначена вимога належить до задоволення повністю в заявленій сумі 62 241,97 грн.

Відтак первісний позов ТОВ «БС» до ТОВ «Ясенсвіт» суд задовольняє частково, приймає рішення про стягнення з відповідача за первісним позовом ТОВ «Ясенсвіт» на користь позивача за первісним позовом ТОВ «БС» 1 730 831,6 грн. основного боргу, 152 759,93 грн. пені, 17 556,01 грн. 3% річних та 62 241,97 грн. інфляційних втрат.

У звязку із частковим задоволенням первісного позову суд відповідно до ст. 49 ГПК України покладає відшкодування судового збору позивачу за первісним позовом на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 29 450,85 грн.

Щодо вимог позивача за зустрічним позовом ТОВ «Ясенсвіт» до відповідача за зустрічним позовом ТОВ «БС» про стягнення 98 375,49 грн. неустойки за прострочення поставки, суд зазначає наступне.

Статтями 216-218 ГК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відтак, умовою застосування до боржника санкцій є: по-перше, наявність порушення боржником зобовязання, та по-друге, така санкція за порушення зобовязання має бути передбачена Договором.

Пунктом 5.2 Договору поставки №ЯС-12/08/16-2 від 12.08.2016 сторони передбачили, що за прострочення поставки товару постачальник сплачує покупцю штрафні санкції у розмірі 0,1% від вартості товару, поставка якого прострочена, за кожен день прострочення.

Оскільки спір виник через прострочення виконання негрошового зобовязання, то до спірних правовідносин не застосовується обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що передбачено ст. 3 Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відтак, ТОВ «Ясенсвіт» нарахував та просить суд стягнути з постачальника ТОВ «БС» неустойку за прострочення поставки товару в розмірі 0,1% в день в сумі 98 375,49 грн., в тому числі за Специфікацією №10 в сумі 15 696,00 грн. за 32 дні прострочення (станом на 10.03.2017), за Специфікацією №12 в сумі 67 680,00 грн. за 80 днів прострочення (станом на 02.06.2017), а також за іншими Специфікаціями, які не є предметом первісного позову в сумі 14 999,49 грн.

Умовами специфікації №10 від 04.02.2017 сторони погодили постачання 160 т кукурудзи ± 10% (тобто від 144т до 176т), в строк до 06.02.2017.

Позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього в кількості 157,44т (тобто в межах допустимого відхилення ± 10%) у погоджені строки (04.02.2017 поставлено 75,28т кукурудзи та 06.02.2017 поставлено 82,16т кукурудзи), відтак факт прострочення поставки товару з боку ТОВ «БС» за Специфікацією №10 матеріалами справи спростовується.

Позивач за зустрічним позовом неустойку за прострочення поставки товару за Специфікацією №11 не нараховує та до стягнення не заявляє.

Укладенням специфікації №12 від 07.03.2017 сторони погодили постачання 500 т кукурудзи ± 10% (тобто від 450т до 550т) за ціною 4500,00 грн./т в строк до 14.03.2017.

Позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар всього в кількості 421,28т (10.03.2017 поставлено 149,16т кукурудзи; 11.03.2017 поставлено 155,76т кукурудзи, 13.03.2017 поставлено 116,36т кукурудзи). Відтак матеріалами справи підтверджується факт недопоставки продукції в кількості 28,72т (450т 421,28т) вартістю 129240,00 грн., відтак за 80 днів прострочення (з 15.03 по 02.06.2017) з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом належить до стягнення неустойка в сумі 10 339,20 грн.

Посилання відповідача за зустрічним позовом на те, що в даному випадку мало місце не прострочення поставки, а недопоставка товару, спричинена невиконанням покупцем своїх зобовязань з оплати товару за Специфікацією №12, поставленого 10.03 13.03.2017, судом відхиляється. Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а умовами укладеного між сторонами Договору поставки №ЯС-12/08/16-2 від 12.08.2016 та Специфікації №12 не передбачено право продавця відмовлятися в односторонньому порядку від своїх зобовязань з поставки у випадку прострочення оплати з боку покупця.

Відтак, зустрічний позов ТОВ «Ясенсвіт» належить задовольнити частково та стягнути з ТОВ «БС» неустойку за прострочення поставки товару за Специфікацією №12 в сумі 10339,20 грн. Відповідно до частини другої ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача за зустрічним позовом ТОВ «БС» судовий збір в мінімальному законом встановленому розмірі як на сторону, в результаті неправильних дій якої виник спір.

Щодо вимог позивача за зустрічним позовом про стягнення 14 999,49 грн. неустойки за прострочення поставок товару за іншими Специфікаціями, які не є предметом розгляду та дослідження у даній справі (по Специфікації №2 503,27 грн., по Специфікації №3 7179,56 грн., по Специфікації №4 - 1820,80 грн., по Специфікації №7 3 281,00 грн., по Специфікації №8 1 301,20 грн., по Специфікації №9 913,66 грн.), то зазначені вимоги слід залишити без розгляду як такі, що не повязані із первісним позовом (заявленим виключно на підставі Специфікацій №10 від 04.02.2017, №11 від 09.02.2017 та №12 від 07.03.2017), з посиланням на ст. 60 ГПК України, відповідно до якої зустрічний позов повинен бути взаємно пов'язаний з первісним.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 2, 12, 22, 32-34, 43, 49, 60, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю «БС» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» (09623, Київська обл., Рокитнянський район, с. Ромашки, вул. Леніна, буд. 22А, ідентифікаційний код 32619343)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БС» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, буд. 46А, ідентифікаційний код 38979047)

1 730 831,60 грн. (один мільйон сімсот тридцять тисяч вісімсот тридцять одну гривню шістдесят копійок) основного боргу,

152 759,93 грн. (сто пятдесят дві тисячі сімсот пятдесят девять гривень девяносто три копійки) пені,

62 241,97 грн. (шістдесят дві тисячі двісті сорок одну гривню девяносто сім копійок ) інфляційних втрат,

17 556,01 грн. (сімнадцять тисяч пятсот пятдесят шість гривень одну копійку) процентів річних;

29450.85 грн. (двадцять девять тисяч чотириста пятдесят гривень вісімдесят пять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог первісного позову відмовити.

4. Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» задовольнити частково.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «БС» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, буд. 46А, ідентифікаційний код 38979047)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ясенсвіт» (09623, Київська обл., Рокитнянський район, с. Ромашки, вул. Леніна, буд. 22А, ідентифікаційний код 32619343)

10 339,20 грн. (десять тисяч триста тридцять девять гривень двадцять копійок) неустойки,

1600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. В частині вимог зустрічного позову про стягнення 73 036,80 грн. неустойки відмовити.

7. Частину вимог зустрічного позову про стягнення 14 999,49 грн. неустойки залишити без розгляду.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 16.08.2017.

Суддя О.В. Конюх