РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Справа № 903/355/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Філіпова Т.Л. ,

судді Бучинська Г.Б.

при секретарі Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" на рішення господарського суду Волинської області від 05 липня 2017 року у справі №903/355/17 (суддя Бондарєв С.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела"

про стягнення 68 140 грн 57 коп.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, представник згідно довіреності №18 від 27 липня 2017 року;

відповідача - ОСОБА_2, представник згідно довіреності №01-363 від 19 грудня 2016 року.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Ексімбуд" (надалі - Позивач) звернулось в господарський суд Волинської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" (надалі - Відповідач) про стягнення 38 166 грн 57 коп. заборгованості, 2 707 грн 19 коп. річних та 27 514 грн 28 коп. інфляційних.

Під час розгляду справи в місцевому господарському суді Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (том 2, а.с. 11), в котрій він просив стягнути з Відповідача на свою користь 38 166 грн 57 коп. основної суми боргу, 2 845 грн 21 коп. річних та 27 128 грн 79 коп. інфляційних.

Рішенням господарського суду від 05 липня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Відповідач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відповідача 13 191 грн 28 коп. заборгованості та нарахованих на дану суму річних та інфляційних втрат.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору повинен був врахувати ту обставину, що на фактичний стан розрахунків Відповідача перед Позивачем безпосередньо вплинуло неналежне виконання Позивачем своїх договірних зобов'язань, а саме прострочка у здачі робіт та заподіяння шкоди майну замовника.

Ухвалою суду від 24 липня 2017 року апеляційну скаргу скаржника прийнято до провадження, справу призначено до слухання (том 2, а.с. 75).

31 липня 2017 року на виконання вимог суду, викладених в ухвалі від 24 липня 2017 року, Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу (том 2, а.с. 82-83), в якому з підстав, висвітлених в ньому, просить апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №903/355/17 у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Розізнана І.В., суддя Мельник О.В..

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду - ОСОБА_3 від 07 серпня 2017 року у справі №903/355/17 у зв'язку із перебуванням у відпустці суддів Розізнаної І.В., Мельника О.В., та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено автоматичну заміну складу колегії суддів.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду внесено зміни до колегії суддів у складі: головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б..

Ухвалою суду від 07 серпня 2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

До початку судового засідання від 09 серпня 2017 року представником Відповідача було подано доповнення до апеляційної скарги, а саме розрахунок суми боргу з урахуванням зменшення вартості робіт на суму неустойки в розмірі 13 191 грн 28 коп., який долучений судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні від 09 серпня 2017 року представник Відповідача підтримав доводи, висвітлені в апеляційній скарзі (з урахуванням рахунку, поданого в судовому засіданні), та з підстав, висвітлених в ній, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Відповідача 13 191 грн 28 коп. заборгованості, 9 376 грн 37 коп. інфляційних та 983 грн 34 коп. річних.

В судовому засіданні від 09 серпня 2017 року представник Позивача заперечив щодо доводів, висвітлених в апеляційній скарзі, вважає її безпідставною та необгрунтованою, а тому просить відмовити в її задоволенні, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін. При цьому колегія виходила з наступного.

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір субпідряду №09/14-10 (надалі - Договір), згідно пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позивач зобов'язався виконати ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57, у встановлений Договором строк, відповідно до "проектно-кошторисної документації, а Відповідач зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи у встановлений Договором строк.

В силу дії пункту 1.2 Договору, перелік робіт, що підлягає виконанню згідно з цим Договором, вказаний в локальному кошторисі 2-1-1 (додаток № 1, який є невід'ємною частиною Договору).

Як визначено пунктами 1.3 та 1.8 Договору, Відповідач надає Позивачу для виконання робіт за цим Договором наступні матеріали - плитка керамічна Легіон граніт чорний обрізний TU203800R 30 х 60, загальною вартістю 1 598 грн 79 коп. з ПДВ; приймання-передача таких матеріалів оформляється відповідним актом приймання-передачі; забезпечення перерахованих в локальному кошторисі робіт іншими матеріалами та виробами, крім тих матеріалів, які зазначені в цьому пункті Договору, покладається на Позивача; матеріали повинні відповідати державним стандартам, ТУ, іншим вимогам, що ставляться до робіт аналогічного виду; власником об'єкта результату виконаних робіт за цим Договором є власник приміщення - замовник за договором підряду від 07 липня 2014 року; ризик випадкової загибелі (псування, пошкодження, втрати) матеріалів, будівельних машин, механізмів, приладів, устаткування, обладнання та виробів несе Позивач, а за матеріали, будівельні машини, механізми, прилади, устаткування, які надаються Відповідачем, ризик випадкової загибелі (псування, пошкодження, втрати) несе Позивач з моменту передання йому за актом приймання передачі матеріалів, будівельних машин, механізмів, приладів, устаткування, обладнання та виробів; Позивач несе відповідальність за неналежну якість наданих ним матеріалів та устаткування, та за надання матеріалів, обтяжених правами третіх осіб; обслуговування та експлуатація будівельних машин, механізмів та обладнання здійснюється силами і добами Позивача.

Згідно з пунктом 2.1 Договору загальна ціна Договору становила 89 235 грн 08 коп. в т.ч. ПДВ відповідно до договірної ціни. Ціна Договору включала себе вартість обладнання, матеріалів та вартість робіт. В силу дії пункту 2.3 Договору, зміна договірної ціни оформлялася Позивачем та Відповідачем угод до Договору.

Відповідно до пункту 2.4 Договору, оплата виконаних робіт зменшується Відповідачем в безспірному порядку шляхом договірного списання, для якого достатнім є обґрунтований і документально підтверджений розрахунок Відповідача на суму витрат, понесених Відповідачем: на усунення дефектів і недоробок у виконаних Позивачем роботах, у випадку відмови субпідрядника від їх безоплатного усунення; на суму штрафних санкцій згідно з розділом 13 цього Договору; на суму збитків, понесених Відповідачем/замовником з вини Позивача та/або залученими ним субпідрядників.

В пунктах 3.1-3.3 даного Договору Позивач та Відповідач погодили строки виконання робіт, а саме: Позивач зобов'язався розпочати виконання робіт на наступний день після надходження на його розрахунковий рахунок авансу в повному розмірі; Позивач зобов'язався закінчити роботи до 20 листопада 2014 року; перегляд строків виконання робіт може здійснюватись шляхом укладення додаткової угоди до Договору у випадку - виникнення обставин непереборної сили, несвоєчасної передачі фронтів робіт іншими підрядними організаціями залученими зі сторони генпідрядника, про що субпідрядник зобов'язується негайно у письмовій формі повідомити Відповідача.

Відповідно до підпунктів 4.1.1-4.1.2 пункту 4 Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються в наступному порядку: попередня оплата (аванс) в розмірі 15 000 грн в т. ч. ПДВ сплачується генпідрядником протягом 10-ти банківських операційних днів з дня підписання цього Договору; решта суми (за мінусом авансу) сплачується Відповідачем протягом десяти банківських операційних днів з моменту підписання Відповідачем актів приймання-передачі виконаних робіт за фактично виконану роботу відповідно до суми, вказаної в акті, крім випадків, коли у роботах будуть виявлені недоліки. В цьому випадку строк здійснення оплати продовжується на строк усунення Позивачем виявлених недоліків.

Пунктом 9-1 Договору визначено, що: здача-приймання робіт здійснюється за актом здачі-прийняття виконаних робіт за цим договором (типові форми КБ- 3 та КБ-2В), який Позивач зобов'язується надавати Відповідачу протягом 2-х робочих днів з моменту закінчення роботи; разом з актами приймання-передачі Позивач зобов'язався надавати Відповідачу акти на виконання прихованих робіт та накладні на матеріали, які вказати в акті КБ-2в, та інші документи, передбачені пунктом 5.18 цього Договору; Відповідач протягом 20 календарних днів з моменту отримання акту та документів, зобов'язаний розглянути його та, у випадку відсутності зауважень, підписати його.

В силу дії пункту 9.2.1 Договору, під час підписання акту приймання виконаних робіт Відповідач зобов'язався перевірити результати робіт щодо наявності відступів від договору та недоліків у виконаній роботі і, при виявленні явних недоліків у роботі - негайно повідомити про це субпідрядника.

За змістом пункту 9.3 Договору, якщо виявлені недоліки не можуть бути усунені Позивачем, Відповідачем або третьою особою, Відповідач має право відмовитися від прийняття таких робіт та вимагати відповідного зниження Договірної ціни та компенсації збитків.

В силу дії пункту 9.4 Договору, підписання актів приймання-передачі виконаних робіт без зауважень є підтвердженням факту виконання робіт Позивачем та підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами, із врахуванням пункту 13.6 цього Договору. Згідно пункту 9.5 Договору, дата здачі-прийняття робіт згідно з актом виконаних робіт є датою виконання робіт.

Згідно пунктів 13.1-13.8 даного Договору: за порушення строку виконання робіт, визначеного п. 3.2 Договору, субпідрядник сплачує генпідряднику неустойку в розмірі 1% від загальної вартості робіт (п. 2.1 Договору) за кожен календарний день прострочення; за порушення строку виконання вимог, передбачених п. 5.9 цього Договору, розділу 10 цього Договору по виконанню гарантійних зобов'язань (п. 10.3, 10.5, 10.7) субпідрядник сплачує на користь генпідрядника неустойку в розмірі 1% від загальної вартості робіт (п. 2.1 Договору) за кожен календарний день прострочення, а також понесені генпідрядником збитки.; за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором субпідрядник і генпідрядник сплачують неустойку відповідно до умов цього Договору та відшкодовують збитки в повному обсязі; у випадку дострокового розірвання Договору, в тому числі у випадках, передбачених п. 11.3, 11.4, 11.5 Договору, та/або виникнення переплати за Договором субпідрядник зобов'язується повернути сплачені генпідрядником авансові кошти, за вирахуванням вартості уже виконаних робіт, та/або переплату протягом трьох банківських операційних днів з моменту отримання письмової вимоги генпідрядника; за несвоєчасне повернення сум авансу/переплати субпідрядник сплачує генпідряднику проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30 % річних від простроченої суми; сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів, неустойки тощо) за цим договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України нараховуються протягом одного року, а строки позовної давності, як загальної, так і спеціальної, щодо вимог, які випливають з цього договору, у відповідності до ст. 259 ЦК України, становлять 5 років; сторони погодили, що при здійсненні остаточного розрахунку, генпідрядник зменшує розмір оплати на суму штрафних санкцій, які зобов'язаний сплатити субпідрядник за порушення виконання зобов'язань; у випадку виконання робіт неякісно, без дотримання вимог проектно-кошторисної документації та вимог, передбачених цим Договором, субпідрядник зобов'язаний безкоштовно усунути наявні недоліки протягом 5 робочих днів з дня складання відповідного акту або в інші строки, погоджені сторонами або в односторонньому порядку генпідрядником (п. 10.3) в акті про виявлені недоліки, або відшкодувати генпідряднику вартість виправлення неякісно виконаних робіт у повному обсязі; неякісно виконані роботи не будуть оплачуватись.

В силу дії пунктів 14.3-14.4 Договору: Договір набуває сили з дня його підписання двома сторонами; дія договору припиняється після повного виконання сторонами зобов'язань за даним Договором.

Даний Договір підписано Позивачем та Відповідачем та скріплено відтиском круглої печатки Позивача та Відповідача (том 1 а.с. 12-15).

Водночас, 20 жовтня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду №1 до Договору, згідно з пунктом 1 якої у зв'язку зі зміною обсягу і складу робіт сторони дійшли згоди внести зміни до підпунктів 1.1 та 2.1 Договору та викласти їх у наступній редакції:

"1.1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, субпідрядник зобов'язується виконати ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57, у встановлений договором строк, відповідно до проектно-кошторисної документації, а генпідрядник зобов'язується прийняти і оплатити виконані роботи у встановлений Договором строк. Перелік робіт, що підлягає виконанню згідно з цим Договором, вказаний в локальному кошторисі 2-1-1 (додаток № 1, додаток №2, які є невід'ємними частинами цього Договору).

2.1. Загальна ціна Договору становить 146 569 грн 81 коп. в т.ч. ПДВ відповідно до договірних цін (локальні кошториси 2-1-1 додаються). Ціна Договору включає в себе вартість обладнання, матеріалів та вартість робіт."

Відповідно до пункту 2 цієї додаткової угоди перелік та вартість додаткових робіт, матеріалів та обладнання, що призвели до зміни обсягу та складу робіт за цим Договором, наведені у локальному кошторисі №2-1-1 та договірній ціні (додаток №2 до Договору), що додаються до Договору та становлять разом з цією додатковою угодою невід'ємну частину Договору.

Як вбачається з пункту 4 додаткової угоди, ця додаткова угода вступає в силу з моменту її укладення сторонами.

Дана додаткова угода підписана Позивчем та Відповідачем та скріплена відтиском круглої печатки Позивача та Відповідача (том 1, а.с. 17).

На виконання умов Договору та додаткової угоди до нього Позивач виконав передбачені Договором та додатковою угодою до нього ремонтні роботи сауни і басейну у приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький р-н, с. Гаразджа, вул. Лісова, 57 на загальну суму 146 496,49грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат типової форми №КБ-3 за листопад 2014р. (том 1 а.с. 19), актом приймання виконаних будівельних робіт №1 типової форми №КБ-2в за листопад 2014р. (том 1 а.с.20-24), які підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками товариств, підсумковою відомістю ресурсів за листопад 2014 року (том 1 а.с. 26-27).

Однак, Відповідач взяті на себе зобовязання щодо оплати ремонтних робіт по Договору та додаткової угоди своєчасно та в повному обсязі не виконав, сплативши на користь Позивача лише 108 329 грн 92 коп. що стверджується виписками по рахунку (том 1 а.с. 140, 146, 149, 152).

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що у відповідності до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Приписами частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 205 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до статті 837 ЦК України, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Згідно з частиною 1 статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено статтею 629 ЦК України.

Згідно статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу дії статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що сума боргу Відповідача перед позивачем за Договором в розмірі 38 166 грн 57коп. є підставною, адже дана сума випливає з різниці між сумою виконаних робіт за Договором та сумою оплачених робіт за Договором.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а тому в цій частині суд апеляційної інстанції залишає без змін дане оспорюване рішення.

Що ж до твердження Відповідача про неякісно виконані Позивачем роботи по спірному Договору та завдання збитків, то суд зауважує наступне.

Відповідач вказує, що на його переконання в даній справі має відбутися зменшення вартості робіт на суму неустойки в розмірі 13 191 грн 28 коп. за прострочення здачі виконаних робіт (та відповідне коригування інфляційних та річних на дану суму).

Як зазначалося вище у даній судовій постанові, пунктом 13.1 Договору передбачено, що за порушення строку виконаних робіт, визначеного пунктом 3.2 Договору, Позивач сплачує Відповідачу неустойку в розмірі 1% від загальної суми вартості робіт за кожен календарний день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою місцевого господарського суду від 26 травня 2017 року зустрічну позовну заяву Відповідача до Позивача про стягнення 13 191 грн 28 коп. неустойки повернуто Відповідачу без розгляду на підставі пункту 3 статті 63 ГПК України.

В подальшому Відповідач, звернувся до господарського суду Волинської області із позовною заявою про стягнення із Позивача неустойки за Договором в розмірі 13 191 грн 28 коп. за прострочення здачі робіт.Дана заява прийнята місцевим господарським судом до розгляду та порушено провадження у справі №903/470/17.

Враховуючи вищевказане, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що з огляду на існування спору між Позивачем та Відповідачем щодо стягнення неустойки в іншій справі (в котрій безпосередньо розглядається даний спір), дані факти щодо підставності чи безпідставності стягнення неустойки за Договором мають бути встановлені при розгляді справи №903/470/17. В той же час, суд з огляду на існування даного спору, вказує на неможливість розгляду законності вищевказаного нарахування та не може використати пункт 13.6 Договору, адже з огляду на існування спору обов'язок оплати за ним може виникнути лише в наслідок набрання судовим рішенням законної сили (у випадку задоволення позову).

Таке ж рішення (у разі задоволення позовних вимог) може бути підставою для перегляду справи №903/355/17 за нововиявленими обставинами. Разом з тим, суд констатує, що з огляду на перегляд судових рішень місцевих господарських судів на момент їх винесення та те, що судове рішення по справі №903/470/17 в будь-якому разі буде винесено вже після оспорюваного рішення по справі №903/355/17 - то навіть у випадку задоволення такого позову, це не стане підставою для скасування оспорюваного судового рішення за наслідками апеляційного оскарження, адже місцевий господарський суд приймаючи його, апріорі не міг би знати про зміст такого рішення (це ще раз підтверджує факт того, що таке рішення, і лише у випадку задоволення позову в справі №903/470/17, може бути підставою для перегляду рішення по даній справі за нововиявленими обставинами).

Водночас, як встановлено вище у даній судовій постанові, заборгованість Відповідача перед Позивачем по Договору (без урахування оспорюваних і в іншій справі штрафних санкцій) на момент подачі позовної заяви та винесення оспорюваного рішення, становить 38 166 грн 57 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відтак, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що на основі статтей 509, 526, 527, 530 ЦК України, статтей 193, 198 ГК України, позовні вимоги щодо стягення заборгованості в сумі 38 166 грн 57 коп. грунтуються на Договорі та Законі, та, відповідно, підлягають до задоволення.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, а тому в цій частині суд апеляційної інстанції залишає без змін дане оспорюване рішення.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, як визначено приписами статті 629 ЦК України.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Як вказано вище у даній судовій постанові, відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку (а. с. 12-13), Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних в розмірі 2 845 грн 21 коп. за період з 13 лютого 2014 року по 09 червня 2017 року та 27 128 грн 79 коп. інфляційних втрат за прострочення виконання зобов'язання за період з січня місяця 2015 року по травень місяць 2017 року (включно).

Перевіривши правильність нарахування річних за визначений Позивачем період, судом встановлено, що Позивачем було допущено помилку у визначені дати початку періоду нарахувань 3% річних.

Згідно частини 5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, розрахунки за цим Договором здійснюються в наступному порядку: попередня оплата (аванс) в розмірі 15 000,00 грн. в т. ч. ПДВ сплачується Відповідачем протягом 10-ти банківських операційних днів з дня підписання цього Договору. Решта суми (за мінусом авансу) сплачується Відповідачем протягом десяти банківських операційних днів з моменту підписання Відповідачем актів приймання-передачі виконаних робіт за фактично виконану роботу відповідно до суми, вказаної в акті, крім випадків, коли у роботах будуть виявлені недоліки. В цьому випадку строк здійснення оплати продовжується на строк усунення Позивачем виявлених недоліків.

Таким чином, початком періоду нарахувань є 15 грудня 2014 року (13 грудня 2014 року та 14 грудня 2014 року вихідні дні). Тому, вірним періодом за який слід нараховувати річних є з 15 грудня 2014 року по 09 червня 2017 року.

Крім того, колегія апеляційного господарського суду зазначає, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т.п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т.д.) індексів (наказ Держкомстату "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін" від 27 липня 2007 року №265 ).

Здійснивши перерахунок суми інфляційних та річних, апеляційний господарський суд погоджується з вірністю розрахунку, зробленого місцевим господарським судом (том 2, а.с.60) та констатує, що при його перерахунку виходять більші суми, ні ж ті, що просить стягнути Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог (том 2, а.с.11).

З огляду ж на неможливість задоволення позову в більших сумах ніж просить Позивач, Рівненський апеляційний господарський суд задовільняє позов саме в даних сумах, а саме: річні в сумі 2 845 грн 21 коп.; інфляційні в розмірі 27 128 грн 79 коп..

Дане вчинено і місцевим господарським судом. Відтак, суд залишає без змін оспорюване судове рішення і в цій частині.

З огляду на все вищевказане у даній судовій постанові, доводи Відповідача, висвітлені в апеляційній скарзі, є безпідставними та спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові.

З огляду на усе вищевикладене у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Волинської області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Відповідачем.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Джерела" на рішення господарського суду Волинської області від 05 липня 2017 року у справі №903/355/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Волинської області від 05 липня 2017 року у справі №903/355/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу №903/355/17 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.