ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Справа №922/859/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Камишева Л.М., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Євтушенку Є.В.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 на підставі довіреності №230/16 від 14.11.2016,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (вх.№1766 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2017 у справі № 922/859/17

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Дворічанської селищної ради, смт. Дворічна, Харківська обл.

про визнання права власності

ВСТАНОВИЛА:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Дворічанської селищної ради про визнання права власності на гараж на один бокс, площею 20, 5кв.м, розташований за адресою: Харківська обл., смт. Дворічна, вул. Нагірна, 6-А.

Рішенням господарського суду Харківської області від 15.05.2017р. у справі №922/859/17 (суддя Калініченко Н.В.) у задоволенні позову відмовлено на тій підставі, що позивачем не доведено належними засобами доказування порушення з боку відповідача - Дворічанської селищної ради Харківської області прав та законних інтересів позивача, позовні вимоги ґрунтуються на припущенні; відповідач не оспорює право власності позивача на спірне майно.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 у справі №922/859/17 прийнято апеляційну скаргу до провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.07.2017 викликано в судове засідання, що відбудеться 07.08.2017 об 11:30год., уповноважену особу КП "Дворічанське БТІ" для дачі пояснень стосовно реєстрації гаражу на 1 бокс по вул. Нагірній, 6а в смт. Дворічна Дворічанського району Харківської області 05.04.2000 за ДК "Торговий дім "Газ Україна" на підставі договору купівлі-продажу №76П/ТО-99 від 03.12.1999; зобов'язано КП "Дворічанське БТІ" надати до суду належним чином засвідчені копії архівних документів, що свідчать про реєстрацію гаражу на 1 бокс по вул. Нагірній, 6а в смт. Дворічна Дворічанського району Харківської області 05.04.2000 за ДК "Торговий дім "Газ Україна" на підставі договору купівлі-продажу №76П/ТО-99 від 03.12.1999; оригінали надати для огляду суду в судовому засіданні.

14.07.2017 апелянтом подано до апеляційного господарського суду додаткові пояснення (вх.№7410); вважає, що у даному випадку власний інтерес Дворічанської селищної ради до спірного нерухомого майна полягає у тому, що за відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про реєстрацію за позивачем права власності на гаражний бокс, дане майно може бути взято на облік як безхазяйне та передане за рішенням суду у комунальну власність.

Як вказує апелянт, рішенням Дворічанської селищної ради від 09.12.2011 вирішено переоформити договір купівлі-продажу від 03.12.1999 на свідоцтво про право власності на гараж за ДК "Газ України" приватної форми власності, однак дане рішення залишилось невиконаним, а свідоцтво про право власності ДК "Газ України" на гараж не виготовлялось; у зв'язку зі змінами у законодавстві на даний час неможливо виконати рішення ради і видати позивачу свідоцтво про право власності на гаражний бокс.

24.07.2017 від КП "Дворічанське БТІ" надійшов лист (вх.№7750), в якому зазначено, що гараж на 1 бокс було зареєстровано за ДК "Торговий дім "Газ України" на підставі договору купівлі-продажу №76П/ТО-99 від 03.12.1999; до листа додані копія зазначеного договору з відміткою про проведену реєстрацію та копія обкладинки та сторінки реєстрової книги №2 гаражей, що належать організаціям і підприємствам Дворічанського району.

26.07.2017 від Дворічанської селищної ради надійшло клопотання (вх.№7864) про розгляд справи без присутності відповідача, рішення суду відповідач визнає у повному обсязі.

04.08.2017 від КП "Дворічанське БТІ" надійшло повідомлення (вх.№8203), що відповідальна особа від КП "Дворічанське БТІ" 07.08.2017 не має змоги прибути до суду у зв'язку з перебуванням у відпустці; зазначає, що інформація надана в повному обсязі і додаткової інформації підприємство не має.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.08.2017, у зв'язку з відпусткою судді Плахова О.В., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Камишева Л.М., суддя Шутенко І.А.

Колегія суддів у новому складі розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 07.08.2017 представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, передбачені статтею 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивач надав незасвідчені ксерокопії договору від 03.12.1999, акту здачі-приймання від 03.12.1999, рахунку-фактури №110 від 10.12.1999, з яких вбачається, що 03.12.1999 між колективним підприємством "Дворічанський райагробуд" (продавець) та ДК "Торговий дім "Газ України" (покупець) (провонаступником якого є позивач) був укладений договір купівлі-продажу №76П/ТО-99, відповідно до умов якого, продавець передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує гараж на 1 бокс площею 20, 5кв.м. за ціною 3 700, 00грн, розташованого за адресою: смт. Дворічна Харківська обл., вул. Нагірна 6-А.

Пунктом 3.1. договору визначено, що продавець на протязі 3 календарних днів з моменту підписання даного договору передає гараж покупцю.

Право власності на товар переходить з моменту підписання даного договору (пункт 4.1. договору).

Згідно незасвідченої копії акту здачі-приймання від 03.12.1999, КП "Дворічанський райагробуд" передав, а Харківська філія ДК "Торговий дім "Газ України" прийняла гараж на 1 бокс площею 20, 5кв.м. розташований за адресою: смт. Дворічна Харківська обл., вул. Нагірна 6-А.

Відповідно до незасвідченої копії рахунку-фактури №110 від 10.12.1999, вартість майна, що є предметом вказаного договору, становила 3 200грн.

Доказів здійснення оплати за спірне майно позивачем не надано.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Отже, надані позивачем незасвідчені ксерокопії документів не є належними та допустимими доказами у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа КП "Дворічанський райагробуд" припинив свою діяльність 29.03.2007, номер запису 3000213.

09.12.2011 рішенням №139 Виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Харківської області "Про переоформлення договору купівлі-продажу на свідоцтва про право власності на гараж за адресою: вул. Нагірна, 6 а, смт. Дворічна Харківської області" вирішено: переоформити договір купівлі-продажу № 76 п/то-99 від 03.12.1999 на свідоцтво про право власності на гараж по вул. Нагірній, 6а в смт. Дворічна за Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" приватної фори власності; доручити КП "Дворічанське БТІ" заповнити бланк свідоцтва про право власності на гараж по вул. Нагірній, 6а (на один бокс площею 20, 5кв.м.) в смт. Дворічна за Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" приватної форми власності в особі дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Украхни", оформити його підписом селищного голови та печаткою виконкому; видане свідоцтво про право власності на гараж по вул. Нагірній, 6а (на один бокс площею 20, 5кв.м.) в смт. Дворічна підлягає обов'язковій державній реєстрації в КП "Дворічанське БТІ".

Як вказує позивач у позовній заяві, у зв'язку з проведенням реорганізації підприємства позивача оригінал договору купівлі-продажу №76П/ТО-99 від 03.12.1999, оригінал акту приймання-передачі від 03.12.1999 та оригінали будь-яких інших правоустановлюючих документів були втрачені, рішення виконавчого комітету Дворічанської селищної ради Харківської області від 09.12.2011 за №139 не виконано, свідоцтво на право власності не виготовлялось.

Крім того, у позовній заяві позивач вказує, що на даний час гаражний бокс обліковується на балансі позивача, вжиті компанією заходи щодо пошуку оригіналів документів виявились безрезультатними; за відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на гаражний бокс у зв'язку з його втратою та свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 01.01.2013 органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, котрі згідно статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для державної реєстрації права власності, позивач позбавлений можливості зареєструвати право власності на належний їх гаражний бокс у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Вищенаведене стало підставою для звернення позивача з даним позов до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, апеляційний господарський суд, з урахуванням положень статті 101 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За змістом статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства та юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 Цивільного кодексу України, до яких відноситься визнання права.

Способи захисту права власності врегульовано главою 29 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вказана стаття знаходиться в розділі 29 Цивільного кодексу України "Захист права власності", тобто, стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв'язку з їх втратою.

Таким чином, відповідний позов пред'являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.

Отже, позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності, судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

При цьому, захист права власності шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об'єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову, є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Відтак, до предмету доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майно, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Отже, сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, що мають юридичну заінтересованість у результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов'язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 22.12.2015 у справі №922/1038/14.

Проте, у даній справі позивач не довів суду, що відповідач вчиняв будь-які дії, спрямовані на заперечення права власності позивача, на захист якого подано позов, або утверджував за собою право, яке належить позивачу, тобто здійснював такі дії, які б могли свідчити про порушення або оспорювання існуючого права.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заперечує та не оспорює право власності позивача на гараж на один бокс, площею 20, 5кв.м, розташований за адресою: Харківська обл., смт. Дворічна, вул. Нагірна, 6-А.

Судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта, що саме бездіяльністю Дворічанської селищної ради та її виконавчого органу, що виявилась у неоформленні права власності на гараж за ДК "Газ України" на виконання рішення селищної ради від 09.12.2011, зумовлені перешкоди у реалізації позивачем свого права власності на вказаний об'єкт нерухомості, оскільки, навпаки, даним рішенням відповідач вчинив дії для можливості позивачем оформити право власності на об'єкт нерухомості, проте, з 2011 року позивачем не вчинялись дії на виконання даного рішення, що апелянтом не спростовується.

Доводи апелянта, що інтерес Дворічанської селищної ради до спірного нерухомого майна полягає у тому, що дане майно може бути взято на облік як безхазяйне та передане за рішенням суду у комунальну власність є виключно припущеннями апелянта та не підтверджені належними та допустимими доказами в їх обґрунтування.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також зазначає, що матеріалами справи не підтверджені обставини наявності права власності на спірне майно за позивачем, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1.9. Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 №121 (у редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу) до об'єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться, зокрема гаражі.

Згідно пункту 4.1. зазначеної Інструкції, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на підставі документів, встановлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна.

Проте, як вбачається із матеріалів справи та підтверджується апелянтом, свідоцтво про право власності на нерухоме майно не виготовлялось та ДК "Газ України" не видавалось.

До матеріалів справи позивачем надані лише не засвідчені копії договору купівлі-продажу від 03.12.1999, акту здачі-приймання від 03.12.1999, рахунку-фактури №110 від 10.12.1999; апелянтом не заперечується, що оригіналів даних документів він не має.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не вважає належним доказом реєстрації гаражу на 1 бокс по вул. Нагірна, 6-А в смт. Дворічна Дворічанського району Харківської області 05.04.2000 за ДК "Торговий дім "Газ України" надану КП "Дворічанське БТІ" копію обкладинки та сторінки із реєстрової книги №2 гаражей, що належать організаціям і підприємствам Дворічанського району, оскільки така реєстрація не передбачена чинним на той час законодавством та не може підміняти собою визначеного чинним на той час законодавством, у тому числі Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, обов'язку щодо отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Крім того, у судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 07.08.2017 представник апелянта пояснив, що і в Дворічанській селищній раді, і в КП "Дворічанське БТІ" оригінал договору купівлі-продажу від 03.12.1999 відсутній.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що право власності позивача на майно не оспорюється відповідачем та не підтверджується належними і допустимими доказами, які достеменно підтверджують факт набуття права власності.

Судова колегія не вважає належним доказом набуття позивачем права власності на гаражний бокс перебування даного майна на балансі позивача, оскільки знаходження майна на балансі підприємства не є безспірною ознакою його права власності (пункт 7 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 02.04.1994 №02-5/225 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з судовим захистом права державної власності").

Такої правової позиції дотримується також Вищий господарський суд України у постанові від 07.12.2016.

Враховуючи, що визнання права власності здійснюється господарським судом за наявності існуючого (яке виникло згідно з приписами законодавства) права власності на майно в межах спору власника з іншою особою про право на це майно, однак за всіма обставинами справи в їх сукупності, наведені у позові обставини не є правовою підставою для ухвалення рішення про визнання права власності на нерухоме майно за позивачем, так як позивачем не надано належних та допустимих доказів оспорювання або не визнання сільською радою права власності на майно, що є предметом позовних вимог, не надано доказів видачі правовстановлюючих документів (свідоцтва про право власності) на зазначений обєкт нерухомості до предявлення даного позову будь-якій особі, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правові підстави для визнання за позивачем права власності на гаражний бокс відсутні.

До того ж, відповідач не є особою, яка може претендувати на таке право, докази наявності спору між сторонами у справі позивачем не надані. При цьому, із матеріалів справи вбачається, що відповідач проти задоволення позову не заперечує.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 15.05.2017 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ДК "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 15.05.2017 у справі №922/859/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 14.08.2017.

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Шутенко І.А.