ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" серпня 2017 р. Справа № 911/3330/16

за заявою Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» від 25.07.2017 № 02/30 про відстрочку виконання рішення суду

у справі № 911/3330/16

за позовом Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі», Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 329344,73 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

учасники у справі згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

рішенням господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі № 911/3330/16 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з ДП «Регіональні електричні мережі» на користь ДП «Енергоринок» 329344,73 грн. штрафу та 4940,17 грн. судового збору.

05.12.2016 господарським судом Київської області видано відповідний наказ про примусове виконання рішення господарського суду Київської області від 15.11.2016.

26.07.2017 до суду надійшла заява Відповідача від 25.07.2017 № 02/30 (вх. № 14910/17) про відстрочку виконання рішення суду від 15.11.2016 у цій справі строком на 3 роки.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.07.2017 розгляд вказаної заяви про відстрочку виконання рішення призначено на 03.08.2017.

02.08.2017 до суду надійшли письмові заперечення Позивача ДП «Енергоринок» від 02.08.2017 № 01/44-8723 (вх. № 15407/17) проти заяви Відповідача про відстрочку виконання рішення.

03.08.2017 до суду надійшли письмові пояснення Відповідача від 03.08.2017 б/№ (вх. № 15442/17) по суті поданої заяви про відстрочку виконання рішення.

03.08.2017 у судове засідання зявились представники Позивача та Відповідача у справі. Представник Відповідача подану заяву про відстрочку виконання рішення підтримав і просив задовольнити. Представник Позивача проти заяви заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників ДП «Регіональні електричні мережі» та ДП «Енергоринок», а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Подану заяву про відстрочку виконання рішення Відповідач обґрунтовує тим, що виконання рішення в повному обсязі на даний час є неможливим.

Зокрема, згідно заяви, ДП «Регіональні електричні мережі» є постачальником електричної енергії вугледобувним підприємствам України, більше 80% з яких є державними підприємствами.

Вкрай низький рівень розрахунків державних вугільних підприємств за спожиту активну електричну енергію призвів до неплатоспроможності Відповідача та заборгованості перед Позивачем загалом в сумі більше 10 млрд. грн.

Також Відповідач зазначає, що 17.11.2015 щодо підприємства порушено провадження у справі про банкрутство (№ 911/4610/15) і на даний час процедура банкрутства триває. Однак, оскільки грошові вимоги Позивача, що стягнуті відповідно до рішення у справі № 911/3330/16 виникли після порушення провадження у справі про банкрутство Відповідача, на вказані вимоги не поширюється дія мораторію, запровадженого ухвалою суду від 17.11.2015 у справі № 911/4610/15.

Додатково Відповідач вказує, що станом на 01.07.2017 заборгованість державних вугледобувних підприємств за електроенергію складає 11095831 тис. грн., з них 5,1 млрд. грн. - заборгованість державних шахт, що здійснювали свою діяльність на тимчасово неконтрольованій території. До того ж, як зазначає Відповідач, реалізація судових рішень шляхом примусового стягнення обмежується Законом України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств», який передбачає зупинення виконавчих проваджень та заборону порушення справ про банкрутство державних вугільних підприємств на час дії Закону.

Крім цього Відповідач зазначає, що заборгованість по заробітній платі перед працівниками ДП «Регіональні електричні мережі» складає понад 17,1 млн. грн. без урахування обовязкових платежів; податковий борг Відповідача станом на 01.07.2017 складає 312,7 млн. грн.

В письмових поясненнях Відповідачем також здійснено аналіз норм Закону України «Про електроенергетику», зокрема щодо алгоритму розподілу коштів на оптовому ринку електричної енергії та зазначено, що Відповідач не отримує грошових надходжень (прибутку) від здійснюваної господарської діяльності.

З позиції Відповідача, наведені вище обставини є такими, що унеможливлюють виконання рішення суду у даній справі.

Водночас, як зазначає Відповідач, нещодавно набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», яким передбачено підготовку проекту Закону «Про особливості розрахунків в електроенергетиці», що створить умови і визначить механізми погашення взаємних заборгованостей учасників ринку. Також, позбавлення Відповідача юридичного механізму впливу на рівень розрахунків державних шахт за електричну енергію матиме місце, допоки вугільну галузь України не буде виведено із кризи відповідно до Концепції реформування та розвитку вугільної промисловості на період до 2020 року та не буде досягнуто 100% рівня розрахунків за електричну енергію державних вугледобувних підприємств.

Заперечуючи проти заяви Відповідача про відстрочку виконання рішення, Позивач в письмових запереченнях зазначає, що заява Відповідача ґрунтується на наявності значної дебіторської заборгованості, однак вказані обставини не є винятковими в розумінні ст. 121 ГПК України та п. 7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів» (надалі також: «Постанова Пленуму № 9») та Відповідачем не надано належних та допустимих доказів в контексті ст. 33, 34 ГПК України щодо скрутного фінансового становища, зокрема звіту про фінансові результати, у т.ч. з відміткою про прийняття вказаного документа контролюючим органом.

Також Позивач зазначає про необхідність врахування судом майнового стану обох сторін, як цього вимагає п. 7.2. Постанови Пленуму № 9. При цьому, подальше ухилення Відповідача від сплати заборгованості та надання відстрочки виконання рішення строком на 3 роки є грубим порушенням прав Позивача, враховуючи інфляційні процеси в державі.

Як зауважує Позивач, обсяг заборгованості ДП «Енергоринок» перед енергогенеруючими компаніями станом на 30.06.2017 становить більше 30 млрд. грн. та з метою виконання своїх обовязків і погашення вказаної заборгованості Позивачем в тому числі вживаються заходи щодо залучення кредитних коштів. Таким чином відстрочка виконання рішення у даній справі призведе до негативних наслідків для Позивача.

Крім цього Позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справах від 17.05.2005 «Чижов проти України», від 09.11.2004 «Бакай та інші проти України», від 29.06.2004 «Півень проти України», від 19.03.1997 «Горнсбі проти Греції», «ОСОБА_1 проти Італії», від 03.04.2008 «Пономарьов проти України» і т.д., та підсумовує, що в контексті зазначеної практики, для виправдання затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про наявність у Відповідача дебіторської заборгованості, обовязково мають враховуватися інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 14.12.2016 № 922/796/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Тобто, аналіз вищенаведеної норми свідчить про право суду розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідна позиція викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», відповідно до п. 10 якої - при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Проте, Відповідачем не надано суду доказів про наявність виняткових обставин, у розумінні ст. 121 ГПК України, з якими закон повязує надання відстрочки виконання рішення суду. Наявність дебіторської заборгованості та обмеження можливості її стягнення, а також збитковість господарської діяльності Відповідача, про що зазначає Відповідач у своїй заяві, не є винятковими обставинами для надання відстрочки виконання рішення суду.

Пунктом 7.1.1. Постанови Пленуму № 9 передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Отже, правова природа відстрочки передбачає встановлення певного конкретного строку, з настанням якого рішення має бути виконане. При цьому, надання відстрочки має бути обґрунтованим та підкріпленим відповідними доказами можливості виконання рішення після сплину такого строку. Однак Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б стверджували про беззаперечність виконання рішення суду через три роки, що також свідчить про необґрунтованість позиції Відповідача.

Згідно п. 7.2. Постанови Пленуму № 9, підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відтак, застосування заходів, передбачених положеннями ст. 121 ГПК України, можливе лише за наявності обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі, проте обставини, на які заявник посилається у своїй заяві про відстрочку виконання рішення, за змістом ст. 121 ГПК України, не є винятковою підставою для відстрочки виконання рішення.

Беручи до уваги все викладене вище, враховуючи майновий стан як Позивача, так і Відповідача, суд погоджується з позицією Позивача у справі відносно того, що обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, в розумінні ст. 121 ГПК України та Постанови Пленуму № 9, та які могли б бути підставою для надання відстрочки виконання рішення у справі № 911/3330/16, відсутні.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви від 25.07.2017 № 02-30 (вх. № 14910/17) про відстрочку виконання судового рішення від 15.11.2016 у справі № 911/3330/16.

Керуючись ст. 86, 121 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ДП «Регіональні електричні мережі» від 25.07.2017 № 02/30 (вх. № 14910/17) про відстрочку виконання рішення господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі № 911/3330/16.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 07.08.2017

Суддя С.Ю. Наріжний