ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року Справа № 910/21431/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіШевчук С.Р. (доповідач)
суддівВладимиренко С.В., Демидової А.М.
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постанову за скаргою наКиївського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві
у справі№ 910/21431/14 Господарського суду міста Києва
за позовомЗаступника прокурора Деснянського району м.Києва в інтересах держави в особі 1. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 2. Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"
простягнення 214 627,87 грн
За участю представників сторін:

- прокурор: Рядчик А.В., посв. № 025990 від 05.05.2014

- позивача -1: не з'явилися

- позивача-2: Конопліцький І.В., дов. № 14-75 від 14.04.2017

- відповідача: Кравчик С.М., дов. № 91/2017/05/26-2 від 23.05.2017

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" заборгованості за договором про купівлю-продаж природного газу № 13/3411-БО-41 від 28.12.2012 в розмірі 214 627,87 грн, з яких: 171 998,71 грн основний борг, 18 140,16 грн пеня, 5 952,66 грн 3% річні, 18 536,34 грн інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 у справі № 910/21431/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 та постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2015, позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 171 998,71 грн основного боргу, 18 140,16 грн пені, 5 952,66 грн 3% річних та 18 536,34 грн інфляційних втрат.

12.05.2015 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 визнано наказ Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/21431/14 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" 18 140,16 грн пені, 5 952,66 грн 3% річних та 18 536,34 грн інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 у справі № 910/21431/14 ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.01.2016 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2015 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.09.2015 у справі № 910/21431/14 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 визнано наказ Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 910/21431/14 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення основного боргу у розмірі 171 998,71 грн.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ВП № 48474139 від 19.12.2016 було закінчене виконавче провадження з примусового виконання наказу № 910/21431/14 від 12.05.2015 з підстав п. 16 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку зі списанням, згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" пені і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за спожитий природний газ, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа (наказу № 910/21431/14 від 12.05.2015) за судовим рішенням.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/21431/14.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2017 у справі №910/21431/14 (суддя Отрош І.М.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 (у складі головуючого судді Кропивної Л.В., суддів Пономаренка Є.Ю., Дідиченко М.А.), відмовлено в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, зокрема п. 16, ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 у справі № 910/21431/14 та прийняти нове рішення, яким скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на дії державного виконавця задовольнити, визнати незаконними дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження на підставі п. 16 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", визнати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управляння державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магди С.Г. від 19.12.216 ЄДРВП № 48474139.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що виконавче провадження підлягає завершенню тільки у випадку фактичного проведення списання заборгованості за виконавчим документом. а також, що неустойка (штраф, пеня). інфляційні нарахування та проценти річних підлягають списанню лише за умови виконання вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" щодо участі у процедурі врегулювання заборгованості.

Відповідач надав клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики Вищого господарського суду України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2017 проведено автоматичну зміну складу суду колегії суддів у справі № 910/21431/14 та визначено склад колегії суддів: Шевчук С.Р. - головуючий, Демидова А.М., Владимиренко С.В.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.08.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №48474139 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/21431/14 від 12.05.2015.

06.12.2016 листом №42АУ/92П3/12564 ПАТ "Київенерго" повідомлено ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про списання та припинення зобов'язань з оплати неустойки (штраф, пеня), 3% річних та інфляційних нарахувань, зокрема, у справі №910/21431/14 на суму 42 629,16 грн, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

19.12.2016 заступником начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві в межах виконавчого провадження №48474139 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі списанням 42 629,16 грн відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", враховуючи погашення боржником основної заборгованості за спожитий газ 23.07.2015 до набрання чинності цим законом.

Не погоджуючись з даною постановою державного виконавця, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/21431/14.

В обґрунтування скарги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" посилається на те, що наведена постанова суперечить вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а саме п. 16 ч. 1 ст. 39 цього Закону, оскільки факт списання заборгованості нічим не підтверджено, а дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" на правовідносин у даній справі не поширюється, так як на час закриття виконавчого провадження відповідний порядок ведення реєстру підприємств-учасників процедури врегулювання заборгованості, передбачений зазначеним законом, затверджений не був, а отже підприємство боржника до такого реєстру включено не було.

Враховуючи наведене, скаржник просив визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП№48474139 від 19.12.2016 та визнати недійсною постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№48474139 від 19.12.2016.

Судами першої та апеляційної інстанції, з позицією яких погоджується колегія суддів касаційної інстанції, відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Пунктом 16 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у редакції від 03.11.2016, чинній на дату винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до преамбули Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", цей закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" встановлено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" набрав чинності 30.11.2016.

Судами встановлено, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження №48474139 з виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/21431/14 від 12.05.2015 про стягнення з ПАТ "Київенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 214 627,87 грн, заборгованість у розмірі 171 998,71 грн була сплачена боржником згідно з платіжним дорученням № від 23.07.2015.

Отже судами встановлено, що основна заборгованість боржника за спожитий природний газ, яка виникла на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13/3411-БО-41 від 28.12.2012, була погашена боржником до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Таким чином, зобов'язання ПАТ "Київенерго" зі сплати 18 140,16 грн пені, 5 952,66 грн 3% річних та 18 536,34 грн інфляційних втрат (всього 42 629,16 грн) припинилось в силу вимог ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у зв'язку з їх списанням.

Окрім того, скаржник посилався на неможливість застосування до даних правовідносин положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), оскільки відсутні докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, згідно положень ст.1 та ч.3 ст.7 Закону.

Відповідно до статті 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

При цьому, відповідно до ст. 1 даного Закону, заборгованністю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) є :

кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води;

кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем);

заборгованість з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, водопостачання, водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася не погашеною станом на 1 січня 2016 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах).

Згідно зі ст. 2 Закону дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Нормами ст. 5 Закону передбачено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.07.2016 для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31.12.2016 року.

Частиною 3 ст. 7 Закону, окремо регулюється списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, даною нормою законодавець передбачив можливість уникнення божником відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань.

Окрім того, вказаною нормою, не ставиться право списання неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних в залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що приписи ч. 3 ст. 7 Закону є імперативними нормами, що встановлюють правило списання штрафних санкції, а також 3% річних та інфляційних втрат у разі погашення основної заборгованості боржником станом на дату набрання Законом чинності, а тому оскільки така заборгованість на дату набрання Законом чинності була погашена боржником у даній справі, нараховані штрафні санкції, а також 3% річних та інфляційні втрати - списані, що, відповідно, спростовує необхідність включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості для застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Враховуючи викладене вище, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі № 910/21431/14.

Щодо доводів касаційної скарги, то вони не спростовують вказаних висновків судів, спростовуються вищенаведеним, та, крім того, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та оскільки в силу вимог ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових актів у справі № 910/21431/14.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2017 у справі № 910/21431/14 залишити без змін.

Головуючий суддя С.Р. Шевчук

С у д д я С.В. Владимиренко

С у д д я А.М. Демидова