КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа№ 910/12884/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Іоннікової І.А.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від скаржника: Ігнатенко В.Л. - довіреність № 30-1/56373 від 29.12.2016.

від боржника: Петруньок О.І. - довіреність № 1 від 20.01.2017.

Єрмак О.В. - довіреність № 1 від 17.07.2017.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року

у справі № 910/12884/16 (суддя Яковенко А.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства „Інвест-Клімат"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі № 910/12884/16 відмовлено ПАТ „УкрСиббанк" у визнанні кредитором ПАТ „Інвест-Клімат" на суму 5 333 285,78 грн.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, ПАТ „УкрСиббанк" звернулось до апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року та визнати заявлені банком до ПАТ „Інвест-Клімат" заборгованість по кредиту на загальну суму 191 418,97 доларів США, що за курсом НБУ станом 08.08.2016 року склала 4 748 271,40 грн., заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у сумі 463 968,78 грн., судовий збір у сумі 2 756 грн. та включити їх до реєстр вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року апеляційну скаргу ПАТ „УкрСиббанк" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року касаційну скаргу ПАТ „УкрСиббанк" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року у справі № 910/12884/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів зазначену апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Буравльов С.І., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 03.07.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПАТ „УкрСиббанк" у справі № 910/12884/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.07.2017 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 року продовжено строк розгляду справи, відкладено на 01.08.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України та зобов'язано ПАТ „УкрСиббанк" надати суду завчасно письмові пояснення та детальний розгорнутий розрахунок заборгованості Публічного акціонерного товариства „Інвест-Клімат" за кредитним договором № 0 від 08.04.2008 року станом на дату визнання боржника банкрутом з розмежуванням розміру заборгованості по кредиту, по процентам, пені за прострочення сплати кредиту та пені за прострочення сплати процентів, з урахуванням вказівок та висновків Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 21.06.2017 року у даній справі, щодо обов'язку боржника сплачувати щомісячні чергові платежі та припинення поруки в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів після спливу відповідного шестимісячного строку з моменту виникнення у банку права їх вимоги.

28.07.2017 року через відділ документального забезпечення суду від ПАТ „УкрСиббанк" на вимогу ухвали суду від 18.07.2017 року надійшли письмові пояснення по справі.

У зв'язку з перебуванням судді Буравльова С.І. у відпустці, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.07.2017 року для розгляду справи № 910/12884/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою суду від 01.08.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу ПАТ „УкрСиббанк" у справі № 910/12884/16 прийнято до провадження.

Представник скаржника в судовому засіданні 01.08.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року, визнати заявлені банком вимоги до ПАТ „Інвест-Клімат" з урахуванням поданих пояснень та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Представники боржника в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року - без змін.

01.08.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - частковому скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Як вбачається з матеріалів справ, у липні 2016 року голова ліквідаційної комісії боржника звернувся до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ПАТ „Інвест-Клімат" на підставі ст. 95 Закону про банкрутство у зв'язку з виявленням в ході ліквідаційної процедури кредиторської заборгованості, активи для погашення якої відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2016 року порушено провадження у справі №910/12884/16 про банкрутство ПАТ „Інвест-Клімат".

Постановою Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Убогого І.М.

Повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 11.08.2016 року за № 34391.

Після офіційного оголошення про визнання боржника банкрутом, у встановлений законом строк до суду звернулось ПАТ „УкрСиббанк" з грошовими вимогами до боржника на суму 5 333 285,78 грн.

Вказані вимоги заявлені банком до боржника як до фінансового поручителя позичальників ПАТ „УкрСиббанк" ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за договорами поруки № 31-580/07-2005И від 01.08.2005 року та № 0/3 від 08.04.2008 року та складають відповідно 121 045,60 грн. та 5 212 240,18 грн.

Ліквідатором, з яким повністю погодилися суди першої та апеляційної інстанції, у задоволенні та визнанні заявлених вимог відмовлено у повному обсязі.

Разом з тим, постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2017 року касаційну скаргу ПАТ „УкрСиббанк" задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року у справі № 910/12884/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу в апеляційному порядку під час нового розгляду справи, колегією суддів встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2005 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" (в подальшому з 18.12.2009 року - ПАТ „УкрСиббанк") та ОСОБА_7 укладено Кредитний договір № 31-580/07-2005И.

Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 76 690,00 доларів США.

Позивальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 01.08.2022 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 11,5 % річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_7 за вказаним кредитним договором, між банком та ТОВ „Комфорт-Сервіс" (правонаступником якого є ПАТ „Інвест-Клімат") укладено Договір поруки № 31-580/07-2005И від 01.08.2005 року.

Станом на дату визнання боржника банкрутом вимоги кредитора за кредитним договором № 31-580/07-2005И від 01.08.2005 року складали 121 045,60 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, зобов'язання позичальника за кредитним договором № 31-580/07-2005И, на підставі якого було укладено вище вказаний договір поруки, виконуються останнім належним чином, що підтверджується доданим до заяви розрахунком заборгованості за кредитним договором, а відтак у ПАТ „Інвест-Клімат" не виникло обов'язку, як у поручителя, сплачувати відповідні грошові кошти.

Крім того, як вбачається з апеляційної скарги, ПАТ „УкрСиббанк" заявив про зменшення своїх грошових вимог на суму вимог, що виникли за кредитним договором від 01.08.2005 року та відповідним договором поруки від цієї ж дати, через погашення позичальником - фізичною особою ОСОБА_7 заборгованості у повному обсязі, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом станом на 16.12.2016 року, а відтак у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання та включення зазначених вимог ПАТ „УкрСиббанк" до реєстру вимог кредиторів.

Стосовно ж вимог до боржника за кредитним договором від 08.04.2008 року та договором поруки від цієї ж дати, колегія суддів зазначає про таке.

23.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_8 (далі за текстом - Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту №0 (далі «Основний договір» або «Кредитний договір»), відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 200 000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, 08.04.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Інвест-Клімат» (правонаступник ТОВ «Комфорт-Сервіс», далі за текстом - «Боржник») укладено договір поруки № 0/3.

Згідно ч.1 ст. 543 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 543 ЦК України - солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Слід зазначити, що за договором поруки Поручитель поручився перед Кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Встановлюючи початок перебігу шестимісячного терміну, передбаченого нормами ч. 4 ст. 559 ЦК України, суд першої інстанції, посилаючись на рішення судів загальної юрисдикції в цивільній справі № 199/10047/14-ц, встановив факт звернення ПАТ „УкрСиббанк" в листопаді 2011 року із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 08.04.2008 року та договором поруки від 08.04.2008 року до солідарних боржників, у тому числі і до ВАТ „Комфорт-Сервіс„ (правонаступником якого є ПАТ „Інвест-Клімат"). І саме на цій підставі встановив пропуск банком вказаного шестимісячного терміну при звернені із цими самими вимогами до боржника у даній справі про банкрутство.

Однак, ці висновки суду місцевого суду не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та спростовуються змістом рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 року у справі № 199/10047/14-ц, в описовій частині якого зазначено, що ПАТ „УкрСиббанк" звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з позовною заявою до солідарних боржників ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ВАТ „Комфорт-Сервіс„ у листопаді 2014 року.

Разом з тим, відхиляючи на підставі вказаної норми ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги банку на всю суму заявлених кредиторських вимог до боржника за згаданою кредитною угодою та договором поруки, судом першої інстанції залишено поза увагою, що визначаючи суму вимог за кредитним договором від 08.04.2008 року, заявник у складі заявленої суми визначив вимоги кредитної заборгованості (136 322,34 доларів США), заборгованості по відсоткам (55 096,63 доларів США), пені за прострочення плати кредиту (1 396,80 грн.) та пені за прострочення сплати відсотків (462 571,98 грн.). Тобто у складі вимог визначений не тільки основний платіж, погашення якого пов'язується із визначеною в кредитній угоді кінцевою датою, а й щомісячні платежі, сплата яких має відбуватись за графіком, який є невід'ємною частиною кредитної угоди.

В контексті таких обставин суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 29.06.2016 року у справі № 6-272цс16, в якій Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України при розгляді справи за спором про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором з приводу застосування приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначила наступне.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, якщо кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до ст. 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, аналізуючи норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття „строк чинності поруки" повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається із умов Договору поруки № 0/3 (п.3.1.) строк дії договору визначено терміном (вказівкою на подію) - до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором або до погашення Поручителем зобов'язань Боржника в рахунок виконання зобов'язань Боржника за Основним договором, в сумі та межах якої Поручитель відповідає перед Кредитором, тобто до першої із подій, яка настане раніше.

За змістом Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.04.2008 року (п. 1.2.2) Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 07.04.2033 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов цього Договору та або згідно умов відповідної додаткової угоди Сторін.

Аналогічна обставина міститься в п. 1.2 Договорів поруки, де визначено термін виконання основного зобов'язання - до 07.04.2033 року, якщо, згідно умов Основного договору, не буде застосовано інший термін повернення кредиту.

Відповідно до умов пункту 1.3. кредитного договору визначений порядок плати за кредит. Згідно підпункту 1.3.1. кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процента ставка встановлюється у розмірі 12,50 %.

Відповідно до підпункту 1.3.3. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.04.2008 року визначено, що нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України.

При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Відповідно до підпункту 1.3.4. Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.04.2008 року визначено, що строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

В підпункті 1.2.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до підпункт) 3.4.1. кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

З огляду на умови кредитного договору строк сплати позичальником нарахованих процентів встановлений кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти, з 01 по 10 число (включно): нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України, на суму кредитних коштів, що фактично надані Банком Позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність Банку відповідно до умов Договору.

Згідно довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_8 по нарахованим процентам та пені, нарахування процентів здійснюється кожного місяця, нарахування пені також здійснюється кожного місяця.

Оскільки боржник повинен був здійснювати чергові платежі по нарахованим процентам кожного місяця, солідарна відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з чергових платежів по нарахованим процентам, починається перебіг та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимоги кредитора до поручителя.

Отже правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в тій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором, а саме, вимоги про погашення кредиту, про сплату нарахованих процентів і пені, щомісячний строк сплати яких настав до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення у банка права вимоги до солідарних боржників зі сплати таких платежів (сплати кредиту та нарахованих процентів і пені).

Таким чином, порука припиняється лише в тій частині зобов'язань з повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, строк повернення для яких настав поза межами шестимісячного строку пред'явлення вимоги банку до поручителя, тобто по яким, вимога банку була подана більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання. Але в іншій частині зобов'язання, строк повернення яких настав до збігу шести місяців з дати настання строку їх виконання та/або ще не настав, порука відносно цих зобов'язань продовжує свою дію.

Відповідно до пункту 4.1. кредитного договору визначено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів, комісій. Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо така сума виражена у гривні, та в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення.

Відтак, не можна вважати припиненою поруку ПАТ «Інвест-Клімат» в частині відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань, а саме, зі сплати позичальником ОСОБА_8 чергових платежів по кредиту, згідно Графіка погашення кредиту (Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 08.04.2008 року) нарахованих процентів і пені, щомісячний строк сплати/нарахування яких настав до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення у банка права їх вимоги від солідарних боржників.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати припиненою поруку ПАТ «Інвест-Клімат» в частині заборгованості по кредиту у сумі 136 322,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.08.2016 року складає 3 381 563,84 грн., в частині нарахованих боржнику процентів протягом шести місяців за період з 08.02.2016 року по 08.08.2016 в сумі 8 704,95 доларів США, що на 08.08.2016 року за курсом НБУ складає 215 931,92 грн., а також в частині нарахованої банком протягом шести місяців пені за несвоєчасне погашення позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом за період з 08.02.2016 року по 08.08.2016 року в сумі 233 015,57 грн.

За викладених вище обставин, переглянувши в апеляційному порядку законність ухвали суду першої інстанції в частині визнання ПАТ „УкрСиббанк" до боржника, дослідивши заяву кредитора на підставі наявних у справі доказів та здійснивши перерахунок заявлених сум, колегія суддів дійшла висновку про часткове визнання та включення вимог кредитора до реєстру вимог кредиторів на загальну суму 3 833 267,33 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 3 597 495,76 грн. - четвертої черги, 233 015,92 грн. - шостої черги.

Керуючись статтями 99, 101-106 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі № 910/12884/16 задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі № 910/12884/16 про відмову Публічному акціонерному товариству „УкрСиббанк" у визнанні кредитором Публічного акціонерного товариства „Інвест-Клімат" на суму 5 333 285,78 грн. скасувати частково.

3. Прийняти нове рішення, яким заяву Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" про визнання кредитором боржника задовольнити частково.

4. Визнати Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк" кредитором Публічного акціонерного товариства „Інвест-Клімат" за кредитним договором № 0/3 від 08.04.2008 року та договором поруки № 0/3 від 08.04.2008 року на загальну суму 3 833 267,33 грн., з яких 2 756,00 грн. першої черги, 3 597 495,76 грн. - четвертої черги, 233 015,92 грн. - шостої черги.

5. В іншій ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.11.2016 року у справі № 910/12884/16 залишити без змін.

6.Справу №910/12884/16 повернути до господарського суду міста Києва.

7. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді І.А. Іоннікова

С.В. Сотніков