ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2017 Справа №917/51/17

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.,

за участю представників 24.02.2017:

від позивача: ОСОБА_1,

від відповідача: ОСОБА_2,

06.03.2017:

від позивача: не з'явились,

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Волинська фондова компанія",

вул. Вахтангова, 16, м. Луцьк Волинська область, 43016

до Приватного підприємства "Агротранс-2009",

АДРЕСА_1, 36037

про повернення майна та стягнення 218 082,61 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Волинська фондова компанія" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного підприємства "Агротранс-2009" про повернення майна - агрегату ґрунтообробного, дискового, навісного (культиватора) Atlas 6HR з навіскою для сівалки system Atlas та стягнення 218,082,61 грн. заборгованості, з яких 28 570,61 грн. - простроченої орендної плати, 137 018, 70 грн. - штрафу за прострочення передачі майна з оренди, 48 700,50 грн. - неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення майна з оренди, 1 593,08 грн. - пені за прострочення оплати, 623,36 грн. - інфляційних втрат, 1 576,58 грн. - 28 % річних, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язання за укладеним 28.04.2016 між сторонами договором оренди №11.

Ухвалою господарського суду від 10.01.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 27.01.2017.

11.01.2017 року від позивача на адресу господарського суду Полтавської області надійшло клопотання вих.№18 від 10.01.2017 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції із забезпеченням її проведення в господарському суді Волинської області, посилаючись на значну віддаленість між Луцьком та Полтавою, а також відсутність прямого транспортного сполучення між містами. Вказане клопотання судом задоволено, про що винесено ухвалу від 12.01.2017.

26.01.2017 від відповідача надійшло клопотання, в якому останній повідомив про правовідносини між сторонами, які випливають з договору поставки майна предметом якого є агрегат, що є предметом даного спору. До вказаного клопотання відповідачем надано копію Договору поставки №182/Т від 29.01.2016.

09.02.2017 відповідачем надано для долучення до матеріалів справи платіжні доручення на загальну суму 445 527,90 грн. на підтвердження виконання зобов'язання за Договором поставки №182/Т від 29.01.2016.

21.02.2017 від позивача надішли письмові пояснення в яких вказує, що станом на сьогоднішній день Покупець не здійснив повної оплати вартості Товару, а тому поставки Товару згідно з умовами Договору поставки та переходу права власності на дане майно не відбулось, видаткова накладна не виписувалась, а правовою підставою передачі ПП "Агротранс-2009" майна став Договір оренди, що підтверджується атом приймання-передачі майна в оренду від 29.04.2016.

Судові засідання 27.01.2017, 09.02.2017, 24.02.2017 проводились судом в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 24.02.2017 оголошено перерву до 06.03.2017.

Представники сторін в судове засідання 06.03.2017 не з'явились.

Судом враховано рекомендації, викладені у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до яких у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відтак, обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні судом не встановлено. За таких обставин, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що 28 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством "Волинська фондова компанія" (надалі Орендодавець, позивач) та Приватним підприємством "Агротранс-2009" (надалі Орендар, відповідач) був укладений Договір оренди №11 (надалі Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1. даного Договору оренди, Сторони досягли домовленості про передачу Орендодавцем Орендарю у зворотне (обовязкове до повернення), строкове, платне користування агрегата грунтообробного, дискового, навісного (культиватора) Atlas 6НР з навіскою для сівалки system Atlas (глибина роботи до 12 см, Робоча ширина - 6 м. Потреба в потужності: 170-210 к.с. Продуктивність до 6 га/год. Кількість зубів SХ/SZ - 24 шт.) Зав. №15090158 (2015 р.в.) (надалі ОСОБА_3), загальною вартістю 685 093,50 грн. (шістсот вісімдесят пять тисяч девяносто три грн. 50 коп.).

Відповідно до п. 1.2 Орендна плата за місяць, з урахуванням індексації, становить: 9 740.00 (дев'ять тисяч сімсот сорок грн. 00 коп.) гривень, з урахуванням ПДВ - 20%. Орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю протягом 3 (трьох) днів з моменту передачі майна за Актом приймання-передачі. У випадку пролонгації строку дії Договору, орендна плата сплачується протягом 3 (трьох) днів з дня пролонгації строку дії даного Договору. (п. 1.3 Договору оренди).

Згідно з п. 1.4 Договору оренди Орендар зобов'язаний сплатити орендну плату за весь час користування майном до моменту його передачі Орендодавцеві за актом приймання-передачі, незалежно від строку дії цього Договору.

Передача майна в оренду здійснюється по акту прийому-передачі. Місце передачі: склад Орендаря (36037, Полтавська обл., місто Полтава, провулок Рибальський, будинок 16). (п. 3.1., 3.2 Договору оренди).

Згідно з пп. 4.1. Договору оренди, Договір вступає в дію з моменту підписання та передачі майна в оренду за актом прийому-передачі і діє протягом 1 (одного) місяця з моменту передачі майна за актом прийому-передачі. У випадку, якщо за 3 дні до закінчення строку дії даного Договору жодна із сторін письмово (в т.ч. по факсу) не заявить про бажання розірвати даний Договір або внести до нього зміни, Договір вважається пролонгованим на такий же строк на тих же умовах.

За невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобовязань Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством та даним Договором. У випадку, якщо майно, що має повертатися Орендарем Орендодавцю втрачене, знищене або має пошкодження (крім нормального зношення), Орендар зобов'язаний відшкодувати Орендодавцеві вартість втраченого майна або відшкодувати суму на яку знизилась його вартість. Вартість майна визначається в грошовому еквіваленті 23 900,00 євро за максимальним середнім міжбанківським курсом продажу євро до гривні по результатах торгів на міжбанківській валютній біржі України станом на день, що передує дню визначення розміру здійснення відшкодування вартості втраченого майна або суми на яку знизилась його вартість та в який є дані щодо відповідного курсу євро по відношенню до гривні, згідно з даними сайту, зазначеного в п. 1.1. даного Договору (пп. 7.1., 7.2 Договору оренди).

Відповідно до п. 7.3 Договору оренди за прострочення здійснення платежів за даним Договором винна сторона зобов'язується сплатити іншій пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

У разі прострочення Орендарем сплати орендної плати, Орендар зобовязаний сплатити Орендодавцеві суму борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 28% річних від простроченої суми за кожен день прострочення відповідно до статті 625 ЦК України (п. 7.4. Договору оренди).

З згідно з п. 7.5 Договору оренди за прострочення передачі майна з оренди, винна Сторона сплачує іншій Стороні штраф в наступних розмірах: при порушенні зобов'язання на строк до 10 календарних днів - 5 (п'ять) процентів від вартості майна, повернення якого прострочене; 2) при порушенні зобовязання на строк від 10 до 30 календарних днів - 10 (десять) процентів від вартості майна повернення якого прострочене; 3) при порушенні зобовязання на строк понад 30 днів - 20 (двадцять) процентів від вартості майна, повернення якого прострочене.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Передача майна в оренду підтверджується актом прийому-передачі від 29.04.2016. (а.с. 13).

Позивач зазначає, що 18.07.2016 року ОСОБА_3 "ВФК" цінним листом з описом направило ПП "Агротранс-2009" претензію №640 від 13.07.2016 із вимогою про сплату заборгованості по орендній платі, повідомленням про небажання продовжувати строк дії оренди та вимогою про повернення майна на склад Орендодавця - вул. Вахтангова, 16, м. Луцьк в строк до 31.07.2016, проте Орендар на нього не відреагував та не здійснив повернення майна з оренди.

В зв'язку з чим на підставі п. 6.5 Договору оренди позивачем нараховано за заявлено до стягнення штраф за прострочення передачі майна з оренди понад 30 днів (майно повинно було бути повернуто до 31.07.2016) у розмірі - 137 01 8,70 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 29.04.2016 по 28.12.2016 для здійснення оплати вартості оренди ОСОБА_3 "ВФК" виставлено ПП "Агротранс-2009" рахунки:

- рахунок-фактура №000002574 від 31.05.2016 на суму 10 389,34 грн. (за період з 29.04.2016 по 31.05.2016);

- рахунок-фактура №00003278 від 30.06.2016 на суму 9 740,00 грн. (за період з 01.06.2016 по 30.06.2016);

- рахунок-фактура №00002221 від 01.08.2016 на суму 9 740,00 грн. (за період з 01.07.2016 по 31.07.2016);

- рахунок фактура №00003188 від 31.08.2016 на суму 9 740,00 грн. (за період з 01.08.2016 по 31.08.2016);

- рахунок-фактура №00003932 від 30.09.2016 на суму 9 740,00 грн. (за період з 01.09.2016 по 30.09.2016);

- рахунок-фактура №00004512 від 01.11.2016 на суму 9 740,00 грн. (за період з 01.10.2016 по 31.10.2016);

- рахунок-фактура №00004949 від 01.12.2016 на суму 9 740,00 грн. (за період з 01.11.2016 по 30.11.2016);

- рахунок-фактура №00005418 від 28.12.2016 на суму 9 090,67 грн. (за період з 01.12.2016 по 28.12.2016).

Всього на загальну суму 77 920,01 грн.

Позивач зазначає, що Орендарем здійснено оплату оренди на загальну суму 49 349,34 грн., в зв'язку з чим станом на 28.12.2016, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 28 570,67 грн. за період з 01.10.2016 по 28.12.2016.

Також, позивач стверджує, що оскільки Орендарем до 31.07.2016 не повернуто майно з оренди (згідно з листом №640 від 13.07.2016 Орендар повинен був повернути майно до 31.07.2016), то починаючи з 01.08.2016 Орендар зобовязується сплатити Орендодавцеві неустойку в розмірі подвійної орендної плати за весь час прострочення.

Розрахунок неустойки в розмірі подвійної орендної плати позивачем проведено за період з 01.08.2016 по 28.12.2016 за формулою (подвійний розмір орендної плати в день * кількість днів прострочення). Всього розмір неустойки за невиконання обов'язку щодо повернення майна з оренди, згідно розрахунку позивача, становить - 48 700,50 грн.

Відповідно до п. 7.3. Договору за прострочення здійснення платежів за даним Договором винна сторона зобовязується сплатити іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

На підставі даного пункту позивачем нараховано до стягнення пеню в розмірі 1 593,08 грн. за період з 01.10.2016 по 28.12.2016.

Згідно п. 7.4. Договору у разі прострочення Орендарем сплати орендної плати, Орендар зобовязаний сплатити Орендодавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 28 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.

Так, на підставі вказаного пункту та приписів статті 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 623,36 грн. інфляційних втрат за жовтень та листопад 2016 року та 28% в розмірі 1 576,58 грн. за період з 01.10.2016 по 28.12.2016.

Позивач вказує, що під час строку дії Договору оренди ОСОБА_3 "ВФК" формувало та надавало для ПП "Агротранс-2009" акти приймання - передачі робіт по Договору оренди. Але ПП "Агротранс-2009" було підписано та повернуто наступні акти приймання-передачі робіт:

1. Акт приймання-передачі робіт №000001357 від 31.05.2016;

2. Акт приймання-передачі робіт №000001735 від 30.06.2016;

3. Акт приймання-передачі робіт №000002316 від 31.07.2016;

4. Акт приймання-передачі робіт №000002660 від 31.08.2016;

5. Акт приймання-передачі робіт №000003075 віл 30.09.2016.

Також ОСОБА_3 "ВФК" передавала ПП "Агротранс-2009" акти приймання-передачі робіт №000003361 від 31.10.2016 та №000003527 від 30.11.2016, однак вони не були повернуті.

30.12.2016 ОСОБА_3 "ВФК" повторно направила на адресу ПП "Агротранс-2009" акти приймання-передачі робіт №000003361 від 31.10.2016 р. та №000003527 від 30.11.2016 (докази направлення в матеріалах справи). Позивач зауважив, що акт приймання-передачі робіт за грудень 2016 року ПП "Агротранс- 2009" не надавались так, як звітний місяць ще не закінчився.

На підставі викладеного на думку позивача, станом на час розгляду справи за Приватним підприємством "Агротранс-2009" рахується заборгованість перед Приватним акціонерним товариством "Волинська фондова компанія" по Договору оренди №11 від 28 квітня 2016 року в розмірі 218 082,61 грн., з яких:

- 28 570,67 грн. - прострочена орендна плата;

- 137 018,70 грн. - штраф за прострочення передачі майна з оренди;

- 48 700,50 грн. - неустойка за не виконання обов'язку щодо повернення майна з оренди;

- 1 593,08 грн. - пеня за прострочення оплати;

- 623,36 грн. - розмір суми на яку збільшилась заборгованість з врахуванням індексу інфляції;

- 1 576,58 - сума, на яку збільшилась заборгованість з врахуванням 28 % річних.

Таким чином, позивач просить суду зобов'язати Приватне підприємство "Агротранс-2009" повернути Приватному акціонерному товариству "Волинська фондова компанія" агрегат ґрунтообробний, дисковий, навісний (культиватор) Atlas 6HR з навіскою для сівалки system Atlas (глибина роботи до 12 см, Робоча ширина - 6 м. Потреба в потужності: 170-210 к.с. Продуктивність до 6 га/год. Кількість зубів SХ/SZ - 24 шт.) Зав. №15090158 (2015 р.в.) та стягнути з відповідача 28 570,67 грн. - прострочена орендна плата; 137 018,70 грн. - штраф за прострочення передачі майна з оренди; 48 700,50 грн. - неустойка за не виконання обов'язку щодо повернення майна з оренди; 1 593,08 грн. - пеня за прострочення оплати; 623,36 грн. - розмір суми на яку збільшилась заборгованість з врахуванням індексу інфляції; 1 576,58 - сума, на яку збільшилась заборгованість з врахуванням 28% річних.

Відповідачем в обґрунтування своєї позиції стосовно позовних вимог, надано суду Договір поставки №182/Т від 29.01.2016, відповідно до умов якого Приватне акціонерне товариство "Волинська фондова компанія" зобов'язалось поставити Приватному підприємству "Агротранс-2009" агрегат ґрунтообробний, дисковий, навісний (культиватор) Atlas 6HR з навіскою для сівалки system Atlas (глибина роботи до 12 см, Робоча ширина - 6 м. Потреба в потужності: 170-210 к.с. Продуктивність до 6 га/год. Кількість зубів SХ/SZ - 24 шт.) Зав. №15090158 (2015 р.в.)

Відповідно до п. 2 Договору поставки, загальна ціна Товару (ціна Договору) на день укладення Договору - 685 093 50 грн., в т.ч. ПДВ 20%, що становить в грошовому еквіваленті 23 900,00 євро за максимальним середнім банківським курсом продажу євро до гривні по результатах торгів на міжбанківській валютній біржі України за 28.04 2016 (28,6650 гривень за 1 євро). Остаточна ціна Товару (ціна Договору) визначається згідно з умовами даного Договору.

Перехід права власності на Товар: право власності на Товар переходить до Покупця з моменту здійснення 100% оплати вартості Товару та передачі Товару Покупцю. Датою переходу права власності на Товар до Покупця є дата видаткової накладної Товар передається Продавцем за умови надання Покупцем оформленої відповідно до вимог законодавства України довіреності, якою представника Покупця уповноважено здійснити отримання від імені Покупця Товару за даним Договором (довіреність обов'язково повинна містити зразок підпису представника Покупця уповноваженого на отримання Товару) (п. 1.8 Договору поставки).

Відповідачем надано для долучення до матеріалів справи платіжні доручення на загальну суму 445 527,90 грн. на підтвердження виконання зобов'язання за Договором поставки №182/Т від 29.01.2016.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору №11 від 28.04.2016 (на підставі якого подано позов), кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено у договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (стаття 785 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1.2 Договору оренди Орендна плата за місяць, з урахуванням індексації, становить: 9 740,00 грн.

Орендна плата сплачується Орендарем Орендодавцю протягом 3 (трьох) днів з моменту передачі майна за Актом приймання-передачі. У випадку пролонгації строку дії Договору, орендна плата сплачується протягом 3 (трьох) днів з дня пролонгації строку дії даного Договору. (п. 1.3 Договору оренди).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 29.04.2016 по 28.12.2016 для здійснення оплати вартості оренди ОСОБА_3 "ВФК" виставлялись рахунки ПП "Агротранс-2009" рахунки на загальну суму 77 920,01 грн., однак Орендарем частково здійснено оплату, в зв'язку з чим станом на 28.12.2016, за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 28 570,67 грн. за період з 01.10.2016 по 28.12.2016, а тому вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Вимоги позивача в цій частині підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Стосовно заявлених до стягнення вимог щодо стягнення 1 593,08 грн. пені за прострочення оплати оренди, 623,36 грн. інфляційних та 1 576,58 грн. 28 % річних суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 7.3. Договору за прострочення здійснення платежів за даним Договором винна сторона зобовязується сплатити іншій пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

На підставі даного пункту позивачем нараховано до стягнення пеню в розмірі 1 593,08 грн. за період з 01.10.2016 по 28.12.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Згідно п. 7.4. Договору у разі прострочення Орендарем сплати орендної плати, Орендар зобовязаний сплатити Орендодавцеві суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 28 % річних від простроченої суми за кожен день прострочення відповідно до ст. 625 ЦК України.

Так, на підставі вказаного пункту та приписів статті 625 ЦК України позивачем заявлено до стягнення 623,36 грн. інфляційних втрат за жовтень та листопад 2016 року та 28% в розмірі 1 576,58 грн. за період з 01.10.2016 по 28.12.2016.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача, встановлено їх правильність і відповідність умовам договору оренди та законодавству. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1593,08 грн. пені за прострочення оплати оренди, 623,36 грн. інфляційних та 1576,58 грн. 28 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача з посиланням на договір поставки, суд зазначає наступне.

Укладений між сторонами договір №182/Т від 29.04.2016 за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного Кодексу України). Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару (ст. 692 Цивільного Кодексу України).

При вирішення даного спору судом приймається до уваги те, що під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали договір оренди та договір поставки щодо одного і того ж майна

Виходячи із змісту договорів, можна зробити висновок, що майно перебувало воренді відповідача і він був зобов'язаний сплачувати платежі за умовами цього договору. ОСОБА_3 власності на майно у нього могло виникнути лише при умові повної сплати вартості товару, зазначеної в договорі поставки. Оскільки оплати не відбулося, майно є власністю позивача і відповідач користується ним лише на умовах оренди.

Виходячи із змісту статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити

2. Зобов'язати Приватне підприємство "Агротранс-2009" (код 36396777, АДРЕСА_1) повернути Приватному акціонерному товариству "Волинська фондова компанія" (код 13356951, вул. Вахтангова, 16, м. Луцьк, Волинська область) агрегат ґрунтообробний, дисковий, навісний (культиватор) Atlas 6HR з навіскою для сівалки system Atlas (глибина роботи до 12 см, Робоча ширина - 6 м. Потреба в потужності: 170-210 к.с. Продуктивність до 6 га/год. Кількість зубів SХ/SZ - 24 шт.) Зав. №15090158 (2015 р.в.).

3. Стягнути з Приватного підприємства "Агротранс-2009" (код 36396777, АДРЕСА_1) на користь Приватного акціонерного товариства "Волинська фондова компанія" (код 13356951, вул. Вахтангова, 16, м. Луцьк, Волинська область) 28 570,67 грн. орендної плати; 137 018,70 грн. штрафу за прострочення передачі майна з оренди, 48 700,50 грн. неустойки за не виконання обов'язку щодо повернення майна з оренди, 1 593,08 грн. пені за прострочення оплати оренди; 623,36 грн. інфляційних; 1 576,58 грн. 28% річних та 13547.64грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

4. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.