Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" серпня 2017 р. Справа № 906/454/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 9527 від 25.10.16 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: ОСОБА_2- дов. від 11.07.17

від третьої особи: ОСОБА_3К, дов. № 309/33/07-70-10 від 02.08.17 (в режимі відеоконфнренції);

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

до Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство"

за участю у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - Закарпатська митниця ДФС.

про стягнення 289156,44 грн.

Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця", від імені якої діє Регіональна філія "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" пред'явлено позов про стягнення з Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" 289156,44 грн. нарахованих платежів за час затримки вагону.

Ухвалою господарського суду від 30.05.2017 порушено провадження у справі, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Закарпатська митниця ДФС та призначено розгляд справи.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с.65-68,116-118 ).

Представники відповідача заперечили проти позовних вимог з підстав, зазначених у письмовому відзиві (а..с 124-127).

В судовому засіданні від 15.08.2017 р. представником відповідача в усному порядку заявлено клопотання зміст якого полягає в тому, що якщо судом буде винесено рішення на користь залізниці, то відповідач просить відстрочити виконання рішення, оскільки за останній час з відповідача згідно рішень судів стягнута значна сума за іншими позовами залізниці і примусове виконання рішення суду по яким призведе до збільшення збитків ДП "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство".

Представник третьої особи заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с. 58-60).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2016 ДП "Новоград- Волинське лісомисливське господарство" (відповідач) відправив зі ст. Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці до ст.Ліскова ЖСР вагон № 68459460 з вантажем «деревина паливна», що підтверджується накладною №33494352 (а.с.11).

19.05.2016 на прикордонну станцію ст. Чоп прибув вищевказаний вагон з вантажем "деревина паливна" та був відчеплений для проведення переогляду.

Про затримання вищевказаного вагону Львівською залізницею (позивач) було складено акт загальної форми 19.05.2016 № 7572 (а.с. 15).

Відповідно до даного акту підставою затримання вагону стала заявка Закарпатської митниці ДФС № 07-70-61/60/44 від 19.05.16 для проведення митного огляду (а.с. 12). Початок затримки вагону № 66553819 - 20.05.2016 о 14:00 год.

На підставі вищевказаної заявки Закарпатської митниці вагон № 68459460 було подано для здійснення митного огляду (переогляду) на ділянку митного контролю.

Про вказаний факт на станцію відправлення для повідомлення вантажовідправника було надано телеграфне повідомлення відповідачу від 19.05.2016 № 223 (а.с.13).

21.05.2016 на виконання заявки митниці № 07-70-61/60/44 вантаж частково вивантажено з вагону № 68459460 за допомогою крану для можливості провести митнецею його огляду, про що позивачем складено акт загальної форми № 57 від 21.05.2016 (а.с.16).

21.05.2016 за результатами огляду вагону № 68459460 інспектором митниці складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу .

Згідно вказаного акту, в результаті проведення часткового вивантаження та митного догляду вантажу на ділянці митного контролю "МЧ-Львів" зони діяльності Закарпатської митниці ДФС м/п "залізничний", що переміщується у залізничних вагонах № 32261802 по ЕВМД № 209050000/2016/001516 від 16.05.2016, 68459460 по ЕВМД № 101040000/2016/4219 від 16.05.2016 наявний вантаж - деревина твердолистяних порід у вигляді колод, необкорена, навалом. Під час здійснення митного догляду сторонніх вкладень не виявлено (а.с.17).

17.06.2016 Закарпатською митницею ДФС подано заяаву № 07-70-61/60/066 про завантаження вагону та направлення його на станцію Батьово для зважування.

18.06.2016 Львівською залізницею складено акт загальної форми № 103, з якого вбачається, що 21.05.2016 згідно заявки митниці № 07-70-61/60/44 від 19.05.2016, частково вантаж було вигружено на площадку підкранового майданчика для проведення митного огляду. 18.06.2016 вантаж вагою 18000 кг силами бригад МЧ-Львів завантажено у вагон. Зазначено, що початок заванатаження о 8-50 год., закінчення завантаження 9-55 год. Збір за чаткове вивантаження, завантаження та кріплення вантажу згідно розрахунку МЧ-Львів склав 1356,82 грн. (а.с. 18).

19.06.2016 Львівською залізницею на ст. Батьово проведено зважування вантажу, у тому числі, вагону № 68459460, про що складено акт загальної форми № 9930 (а.с. 19).

04.10.2016 Закарпатською митницею подано заяву № 07-70-61/60/091 щодо подання вагону на підкрановий майданчик МЧ Львів для митного огляду та забезпечення вивантаження вантажу і повторного його завантаження (а.с.20).

25.10.2016 Львівською залізницею складено акт загальної форми №259, згідно якого на підставі заявки митниці , з вагону № 68459460 - вантаж - деревина паливна вивантажувався на площадку підкранового майданчика масою 38280 тонн засобами бригади МЧ-1. Вивантаження проводилось з 8-30год. до 14-00год. 25.10.2016 (а.с. 22).

27.10.2016 інспектором Закарпатської митниці із залученням представника Закарпатської торгово-промислової палати проведено повторний митний огляд вивантаженого на майданчик вантажу, про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та бажажу № 305010002/2016/00080 .

В результатті митного огляду за зовнішніми ознаками та візуально встановлено: деревина/береза/ різного діаметру, сучковаті, потріскані. Митний орган проводився із залученням представника Закарпатської торгово-промислової палати та з використанням метричної рулетки. Заключення щодо кількості, сортності та виду деревини буде надано додатково на підставі заключення експерта (а.с.21).

28.11.2016 Закарпатською митницею ДФС позивачу направлено лист № 07-70-61/34/3228, відповідно до якого остання просила направити завантажений вагон № 68459460 на ділянку перевантаження - АТ "Закарпатінтерпорт" за адресою: 89502, м.Чоп, вул. Ужгородська,5 А на станції Чоп , здійснити вивантаження із вказазних вагонів вилученого за протоколами про ПМП товару та прийняти їх на відповідальне зберігання відповідно до укладеного Договору (а.с. 23).

29.11.2016 по ст. Чоп на під'їзній колії АТ "Закарпатінтерпорт" на підставі листа Закарпатської митниці ДФС №№ 07-70-61/34/3228 від 28.11.2016 проведено повне вивантаження вантажу з вагону № 64859460 з вантажем "деревина паливна", про що складено акт загальної форми № 643,646 (а.с. 24,25).

За проведення робіт по вивантеженню вагону здійснено відповідні нарахування , про що позивачем складено акти загальної форми № 270 від 28.11.2016, № 7055 від 29.11.2016 та № 7056 від 30.11.2016 (а.с. 26-28).

29.11.2016 позивачем здійснено телеграфне повідомлення на станцію відправлення для повідомлення відправника - ДП "Новоград-Волинське ДЛМГ" про те, що по протоколу про порушення митних правил № 2189/30501/16, згідно листа Закарпатської ДФС від 28.11.2016 та наказу ДН-5 від 28.11.2016 № 339 вагон № 68459460 вантаж деревина паливна, відправка 33494352 Ваша- Ліскова направлений в зону митного контролю АТ "Закарпатінтерпорт" ст.Чоп для вивантаження та прийняття на зберігання вилученого вантажу (а.с 29).

Таким чином, позивач зазначає, що загалом вагон № 68459460 простоював на станціях Львівської залізниці з 19.05.2016 по 29.11.2016.

Позивач пояснив, що нарахування платежів за затримку вагону здійснено у відповідності до Статуту залізниць України, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), Правил розрахунків за перевезення вантажів та Правил користування вагонами і контейнерами.

За час затримки вагонів позивачем було здійснено нарахування згідно за ставками Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним тарнспортом у межах України та пов'язані з ними послуги із застосуванням коригувального коефіцієнта, які в загальному розмірі склали 289156,44 грн. (а.с. 30).

22.03.2017 позивачем на адресу відповідача направлено претензію з вимогою про перерахування нарахованих зборів за результатами складання актів загальної форми №103 від 18.06.2016, № 270 від 28.11.2016, № 7055 від 29.11.2016, № 7056 від 30.11.20116 в сумі 241303,37грн. Вказану претензію відповідачем отримано 22.03.2017 (а.с.168).

Відповідач вимоги претензії не виконав, нарахованого платежу в сумі 289156,44 грн. за час затримки вагону в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для позивача для звернення до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного прав.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує, що позивач безпідставно посилається на норми ст. 218 МК України як на підставу стягнення з відповідача коштів за затримку вагону.

Вважає, що до даних правовідносин слід застосовувти норми ст. 325 МК України, які передбачають, що у встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Посилаючись на ч. 5 ст. 338 Митного кодексу України, стверджує, що всі витрати, пов'язані з затримкою та переоглядом вагонів, повинні відшкодовуватися за рахунок органів доходів і зборів, оскільки під час огляду та переогляду вагону не було виявлено факту незаконного переміщення товарів.

Крім того зазначає, що позовні вимоги позивача безпідставно грунтуються на Актах загальної форми, складених позивачем, оскільки згідно норм ст. 119 Статутту залізниць та п. 4 вказаних Правил користування вагонами і контейнерами стягнення плати за користування вагонами, нарахованої позивачем відповідачу, повинна доводитись відомостями плати за користування вагонами, які позивачем не складались.

Вважає також необгрунтованими позовні вимоги по стягненню з відповідача нарахованого збору за маневрові роботи, оскільки згідно ч.1 розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України Тарифного керівництва №1 оплачуються маневрові роботи локомотива залізниці, які виконуються в разі подачі й збирання навантажених і порожніх вагонів, а також маневрові роботи, що виконуються не одночасно з подачею й збиранням вагонів, на окрему вимогу власника під'їзної колії або вантажовласника.

Зазначає, що з боку відповідача вимоги на виконання таких маневрових робіт та замовлення відповідачем у відповідності до укладеного з позивачем договору на перевезення вантажів не було.

До того ж Залізниця використовує розмір зборів за телеграфні повідомлення одержувачам , тоді як додані до позову телеграми були відправлені відправнику.

За таких обставин вимоги в цій частині також вважає безпідставними.

Вказує, що відповідно до ч.2 ст. 30 МК України шкода, заподіяна особам та їх майну правомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

А тому вважає, що у разі встановлення судом збитків, заподіяних позивачу, усі витрати по їх відшкодуванню повинна нести саме Закарпатська митниця ДФС.

Крім того, звертає увагу суду на той факт, що позивач протягом 2016 року скористався своїм правом, передбаченим Договором про надання послуг з організацій перевезень вантажів у власних на піввагонах від 28.12.2012 року № 2210/1072-2012 року (з Додатками), укладеним з Відповідачем, та неодноразово списував кошти з рахунку відповідача згідно виписки по рахунку, доданої до матеріалів справи. Тому припускає, що заявлені до стягнення з відповідача кошти позивачем вже списані з його рахунку.

Водночас, відповідач наголошує, що до спірних правовідносин у відповідності до ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС) слід застосувати дев'ятимясячний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Третя особа - Закарпатська митниця ДФС позовні вимоги вважає безпідставними. Вважає, що позивач, посилаючись на акти загальної форми як на підставу своїх вимог не наводить доказів того, що вони вчинялись уповноваженими на це посадовими особами.

Зазначає, що згідно положень ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України, операції, необхідні для здійснення митного контролю, проводяться за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб. Зазначена норма, як така що регулює здійснення митних формальностей саме на залізничному транспорті, є спеціальною по відношенню до норми ч.5 ст.338 Митного кодексу України, якою визначений загальний (для всіх видів транспорту) порядок здійснення митного контролю та відповідно до якої митний огляд у випадках не виявлення факту незаконного переміщення товарів проводиться за рахунок органу, з ініціативи якого здійснений такий огляд.

Окрім того, главою 32 Митного кодексу України, до якої включено ст. 218, врегульовано митні формальності на залізничному транспорті. Митними формальностями є сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи (п.29 ч.І ст. 4 Митного кодексу України). Таким чином, дії щодо здійснення Закарпатською митницею ДФС митного огляду після митного оформлення, є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

Відтак вказує, що у відповідача на підставі Угоди про МВЗС , ст. 218 МК України, Статуту залізниць Украни виникло зобов'язання сплатити платежі за вчинені позивачем розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю.

Водночас вважає, що позивач звернувся до суду з даним позовом із пропуском вставноленого законом строку позовної давності, визначеного ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС).

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Предметом спору є стягнення плати за витрати залізниці, які пов'язані із затримкою вагонів в залізничному перевезенні.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Стаття 4 Статуту залізниць України вказує, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

При цьому ст. 10 ЦК України передбачено застосування правил відповідного міжнародного договору, якщо в чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), яка є чинною для України відповідно до Закону України «Про правонаступництво в Україні» та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

За умовами § 3. ст. 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами на підставі накладної № від 16.05.2016 та № 33494352 виникли правовідносини з перевезення вантажу.

Статтею 32 УМВС передбачено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі додаткові витрати, пов'язані із перевезенням вантажів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано плату за час затримки вагону № 68459460 в результаті проведення митного контролю.

Відповідно до ч.1 ст.4 Митного кодексу України митним контролем є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 218, глави 32 "Митні формальності на залізничному транспорті" Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Необхідно зауважити, що відповідач є вантажовласником, якому позивач надав послуги, передбачені Статутом залізниць України, з перевезення на підставі накладнної № 33494352 від 16.05.2016.

Отже, обов'язок власників товару або уповноважених ними осіб щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений нормами чинного законодавства, які мають бути застосовані до спірних правовідносин.

У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4 статті 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу (ч.2 ст.129 Статуту залізниць).

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ч.4 ст.129 Статуту залізниць).

Так, підставою для стягнення з відповідача коштів за затримку вагону №68459460, щодо якого здійснювався Закарпатською митницею ДФС огляд (переогляд) товару, є акти загальної форми №103 від 18.06.2016, № 270 від 28.11.2016, № 7055 від 29.11.2016, № 7056 від 30.11.20116, що містяться в матеріалах справи.

Слід зазначити, що суд приймає акти загальної форми, надані позивачем, як належні докази, оскільки акти містять достатню інформацію щодо затримки вагону залізницею, у зв'язку з проведенням митного огляду, зокрема щодо часу затримки та розрахунку суми додаткових платежів за період простою вагону, а тому оцінюються судом як належні докази понесення залізницею додаткових витрат, що пов'язані з митними формальностями.

На підставі вказаних актів позивачем нараховано відповідачу платежі за час затримки вищевказаного вагону на станції Батьово, загальний розмір яких склав 289156,44 грн.

З розрахунку позивача (а.с.30) вбачається, що нарахування здійснено по ст. Чоп згідно акту з/ф № 7055 від 29.11.2016 ст. ЧОп (з 19.05.2016 10:00 год по 29.11.2016 05№0 год) час затримки склав 4616год 30хв. та з 29.11.2016 0550 год по 29.11.2016 17:20 год ) час затримки склав 11 год.30 хв. (на під'їзній колії АТ "Закарпатінтерпорт"). Таким чином загальний час затримки вагону №68459460 склав 4628 год.

Позивачем за користування вагоном нараховано 169275,70грн., за зберігання вантажу у вагоні до зважування по ст. Батьово нараховано 60476,90грн., за маневрову роботу нараховано 4041,60грн., за повідомлення власника вантажу нараховано 244,00грн., за зважування вагону нараховано 173,10 грн. ; за участь при зважуванні представника залізниці нараховано 3851,87грн.; за подавання та забирання вагону нараховано 1049,80 грн. Вказані нарахування позивачем здійснено без врахування ПДВ.

Крім того, згідно акту загальної форми № 7056 від 30.11.2016 нараховано тариф Чоп-Батьово, Батьово-Чоп в сумі 2038,00 грн.

Загальна сума понесених позивачем витрат за затримку вагону склала 289156,44 грн. з ПДВ.

Перевіривши розрахунки позивача, суд встановив, що заявлена до стягнення з відповідача сума 289156,44 грн. розрахована позивачем відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України 15.04.2009 за № 340/16356.

Під час нарахування платежів Залізницею застосовувалисть коефіціенти, які затверджені наказом Мінінстерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317 "Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги" (із змінами та доповненнями). На момент затримки вагонів та нарахування платежів діяли коефіцієнти, розмір яких встановлено наказом Міністерства інфраструктури України від 26.04.2016 № 161 "Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги" .

Водночас суд, перевіривши розрахунки позивача, встановив, що при розрахунку за зберігання вантажу у вагоні до зважування по ст. Батьово позивачем неправомірно здійснено нарахування за дві доби зберігання, виходячи з маси вантажу 46 тонн, в той час як масса вантажу становила 38 тонн, що не заперечується й самим позивачем.

Таким чином, в цій частині розрахунку суд здійснив власний розрахунок за затримку вагону за дві доби, виходячи з маси вантажу 38 тонн, що становить 699,81 грн. без ПДВ.

Разом з тим, в решті сум розрахунку, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено відповідні нарахування.

Отже, загальна сума додаткових витрат, понесених позивачем внаслідок затримки вагону, пов'язаних з проведенням митних формальностей становить 288979,70грн.

З огляду на викладене, відповідач в силу приписів норм чинного законодавства зобов'язаний сплати позивачу понесені ним додаткові витрати пов'язані із затримкою вагону для здійснення митних формальностей в сумі 288979,70грн.

Щодо строку проведення оплати нарахованих позивачем платежів за затримку вагонів, то слід керуватись нормами ч.2 ст.530 ЦК України, оскільки такий строк розрахунку сторонами не визначений.

Так, відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був у термін до 30.03.2017 (22.03.2017 дата отримання вимоги + 7 пільгових днів ) здійснити оплату нарахованих позивачем платежів за затримку вагонів в сумі 288979,70грн.

Незважаючи на пред'явлену вимогу, відповідач не здійснив відповідних розрахунків на момент звернення з позовом до суду та на момент вирішення спору.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню частковому задоволенню в сумі 288979,70 грн.

В частині стягнення 177,44 грн. нарахованих платежів за час затримки вагону суд відмовляє за безпідставністю вимог.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов за підставою та предметом належними та допустимими доказами не спростував, доказів перерахування платежів за затримку вагонів суду не надав.

Водночас, суд не погоджується з запереченнями відповідача щодо того, що до даних правовідносин не може бути застосована ст. 218 МК України, а мають бути застосовані положення МК України та у зв'язку з тим, що Закарпатською митнецею при проведенні огляду (переогляду) не було виявлено порушення законодавства України, витрати мають бути покладені на орган, який проводив такий огляд з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 325 Митного кодексу України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення.

Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов'язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті.

У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися.

Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Частиною п'ятою статті 338 названого кодексу встановлено, зокрема, що огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення може проводитися за наявності достатніх підстав вважати, що переміщення цих товарів, транспортних засобів через митний кордон України здійснюється поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, у тому числі в разі отримання відповідної офіційної інформації від правоохоронних органів. Вичерпний перелік відповідних підстав визначається Кабінетом Міністрів України. З метою проведення огляду (переогляду) товарів посадові особи органів доходів і зборів самостійно вживають заходів, передбачених цим Кодексом, на всій митній території України, включаючи зупинення транспортних засобів для проведення їх огляду (переогляду), в межах контрольованого прикордонного району та прикордонної смуги. Такий огляд (переогляд) проводиться за рахунок органу, з ініціативи або на підставі інформації якого прийнято рішення про його проведення. Якщо в результаті проведення огляду (переогляду) виявлено факт незаконного переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, витрати, пов'язані з проведенням огляду (переогляду), відшкодовуються власником зазначених товарів, транспортних засобів або уповноваженою ним особою.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

З аналізу вказаних положень Митного кодексу України вбачається, що ст. ст. 325, 338 Митного кодексу України, включені у глави 47 «Організація митного контролю» та 48 «Зони митного контролю» відповідно, які містять загальні принципи та норми проходження процедури митного контролю та здійснення огляду (переогляду) транспортних засобів комерційного призначення, тоді як ст. 218 Митного кодексу України включена у главу 32 «Митні формальності на залізничному транспорті», яка містить спеціальні норми проведення митних процедур саме на залізничному транспорті та підлягає застосуванню в даному випадку до спірних правовідносин сторін,як спеціальна норма права.

Таким чином, дії щодо здійснення Закарпатською митницею ДФС митного огляду після митного оформлення є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України.

За вказаних обставин обов'язок щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю, визначений положеннями чинного законодавства, покладається на власників товару або уповноважених ними осіб.

Окрім того, стягнення коштів за виконання маневрової роботи,огляду/переогляду вантажу та іншої роботи можливе не тільки за умови наявності попередньої згоди вантажовласника на вчинення таких дій, а й у інших випадках передбачених законом, у тому числі у випадку проведення митного контролю та митного оформлення товарів.

Водочас, безпідставними є твердження відповідача щодо того, що у 2016 році ним проводились розрахунку з позивачем на підставі договору № 2010/1072-2012 від 28.12.2012, тому підстави для стягнення заявленої позивачем суми відсутні, оскільки матеріали справи не містьть належних та допустимих доказів, які свідчили б про сплату позивачем саме заявленої позивачем суми нарахованих платежів за час затримки вагонів. Відповідч також не позбавлений можливості котролювати рух коштів на рахунку щодо списання відповідних платежів на виконання умов договору № 2010/1072-2012 від 28.12.2012.

Щодо заяви позивача про застосування до спірних відносин дев'ятимісячного строку позовної давності, перередбаченого ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (СМГС), то суд ззаначає про наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п. 1 та пп.6 п.2 ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується до вимог, зокрема, у зв'язку з перевезенням вантажу (стаття 925 ЦК України).

В даному випадку до спірних відносин між позивачем, як перевізником, та ДП "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство", як вантажовласником, пов'язаних з перевезенням вантажу у міжнародному сполученні, з огляду на предмет вимог належить застосовувати спеціальну позовну давність, передбачену Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України".

Так, згідно ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення позови залізниць до відправників про сплату провізних платежів, штрафів та про відшкодування збитків можуть бути заявлені протягом 9 місяців, за виключенням претензій і позовів про прострочення доставки вантажу, для пред'явлення яких встановлено 2-місячний строк.

Відповідно до § 2. п.4 даної статті, строки позовної давності у спірному випадку відраховуються з дня встановлення обставин, які послугували підставою для пред'явлення позову.

Враховуючи, що підставою для пред'явлення позову є акти загальної форми № 270 від 28.11.2016, № 7055 від 29.11.2016 та № 7056 від 30.11.20116, відповідно до яких проведені відповідні нарахування за затримку вагону, позивач дізнався про порушення свого права саме з моменту складення таких актів, а не з моменту проведення затримання вагону.

Відтак, строк позовної давності за актом загальної форми № 270 від 28.11.2016 розпочатвся з 29.11.2016, за актом загальної форми№ 7055 від 29.11.2016 - з 30.11.2016, за актом загальної форми № 7056 від 30.11.2011 - з 01.12.2016.

До суду позивач звернувся в травні 2017 року, що свідчить про те, що останнім не допущено пропуску строку позовної давності, встановленої ст. 31 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, тому заява відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру обгрунтовано заявлених позовних вимог.

Щодо клопотання представника відповідача про відстрочку виконання рішення, то суд вважає, що останнє не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджене належними доказами і суд позбавлений можливості надати йому відповідну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Новоград-Волинське досвідне лісомисливське господарство" (11700, Житомирська область, м.Новоград-Волинський, вул. Шепетівська,11, )

на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (79007, м.Львів, вул. Гоголя,1, кд )

- 288979,70 грн. заборгованості;

- 4334,70 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.08.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- стороанм (рек. з повід)

4- третій особі (рек. з повід.)