ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 року Справа № 910/15033/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Гольцової Л.А. (доповідач)
суддівГубенко Н.М., Іванової Л.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"
на рішення та на постановуГосподарського суду міста Києва від 26.09.2016 Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017
у справі№ 910/15033/16
господарського судуміста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Мелагрейн"
до1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; 2. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк"
третя особаПублічне акціонерне товариство "Авант-Банк"
прозобов'язання перерахувати грошові кошти відповідно до договору банківського рахунку
за участю представників:

позивача: Подопригопов В.Є., договір від 12.01.2015;

відповідача-1: Цуканова С.Г., дов. від 30.03.2017;

відповідача-2: Пінчук Ю.А., дов. від 22.06.2017;

третьої особи: повідомлений, але не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі №910/15033/16 (суддя - Мельник В.І.) позов задоволено частково. Суд зобов'язав Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 18.01.2016 № 39648 на суму 500000,00 грн, від 26.01.2016 № 39649 на суму 100000,00 грн, від 26.01.2016 № 39650 на суму 200000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді - Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.) рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 у справі №910/15033/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій, відповідач-2 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень: від 18.01.2016 № 39648 на суму 500000,00 грн, від 26.01.2016 № 39649 на суму 100000,00 грн, від 26.01.2016 № 39650на суму 200000,00 грн, а в іншій частині рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду у даній справі залишити без змін.

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник послався на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Скаржником, в порядку ст. 1211 ГПК України, подано заяву про зупинення виконання судового рішення у даній справі, проте колегія суддів Вищого господарського суду України відмовляє в задоволенні заяви, оскільки не знаходить підстав для її задоволення.

Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 31.07.2017, у зв'язку з відпусткою судді Козир Т.П., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №910/15033/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 31.07.2017, у зв'язку з відпусткою судді Козир Т.П., для розгляду касаційної скарги визначено наступний склад суддів: головуючий суддя - Гольцова Л.А. (доповідач), судді - Губенко Н.М., Іванова Л.Б.

Відповідач-1 надав відзив на касаційну скаргу, в якому підтримав доводи скарги та просив оскаржені судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в частині задоволених позовних вимог відмовити.

Відзив на касаційну скаргу від позивача не надходив, що не є перешкодою для суду касаційної інстанції переглянути в касаційному порядку оскаржувані судові рішення.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи встановлено, що між ТОВ "Компанія "Мелагрейн" (Клієнт) та ПАТ "Авант-Банк" (Банк) 13.11.2012 укладений договір банківського рахунку юридичної особи № РКО-Ю/12/2208, за умовами якого Банк відкриває поточний рахунок №2208 в національній валюті України та іноземних валютах та надає послуги з розрахунково-касового обслуговування, відповідно до умов договору, Правил, встановлених в Банку та вимог чинного законодавства України.

Пунктами 5.3.1 та 5.3.3 договору, сторони погодили, що Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунку з дотримання вимог чинного законодавства України; вимагати від Банку своєчасного та повного здійснення розрахунків та інших обумовлених договором послуг.

Відповідно до п. 2.6 договору, Банк виконує розрахункові документи у відповідності до черговості їх надходження та в межах залишку коштів на рахунку клієнта з урахуванням сум, що надходять на рахунок клієнта протягом операційного дня (поточні надходження), якщо інше не встановлено договором між сторонами.

Розрахункові документи, виражені в національній валюті, отримані протягом операційного часу виконуються протягом операційного дня, в якому одержано такий розрахунковий документ, якщо в розрахунковому документі не зазначена інша дата валютування. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, Банк виконує наступного операційного дня. Розрахункові документи, виражені в національній валюті, що отримані від Клієнта в після операційний час, можуть бути виконані того ж операційного дня за окремою тарифікацією відповідно тарифам, якщо в розрахунковому документі зазначена інша дата валютування (п. 2.7 договору).

На виконання умов договору ПАТ "Авант-Банк" відкрило розрахунковий рахунок на ім'я ТОВ "Компанія "Мелагрейн" № 2208.

Позивачем надано Банку платіжні доручення від 19.02.2016 № 39652 про сплату податку на прибуток в сумі 29390,38 грн; від 10.03.2016 № 39653 про сплату податку на прибуток в сумі 95266,08 грн; від 10.03.2016 № 39654 про сплату податку на прибуток в сумі 51711,55 грн; від 29.03.2016 № 39655 про сплату податку на прибуток в сумі 3 524,46 грн, проте зазначені платіжні документи, як стверджує позивач, виконано не було.

На підставі рішення Національного банку України від 29.01.2016 № 44 "Про віднесення ПАТ "Авант-Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.01.2016 № 96 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Авант-Банк" та в ПАТ "Авант-Банк" запроваджена тимчасова адміністрація з 29.01.2016 по 28.02.2016.

В подальшому, рішенням від 26.02.2016 № 262, Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Авант-Банк"". Розпочато процедуру ліквідації Банку з 26.02.2016 по 25.02.2018.

Позивач звертався до ПАТ "Авант-Банк" з вимогами від 29.01.2016 № 2901-16/01 та від 10.02.2016 №1002-16/01 провести платежі відповідно до платіжних доручень № 39648 від 18.01.2016, № 39649 від 26.01.2016, № 39650 від 26.01.2016, № 39651 від 29.01.2016.

Також, позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Авант-Банк" Ларченко І.М. з претензіями від 12.02.2016 № 1202-16/22, від 23.02.2016 № 2302-16/1 та заявами від 14.03.2016 № 1403-16/3, від 30.03.2016№ 3003-16/1 провести платежі відповідно до платіжних доручень № 39648 від 18.01.2016, № 39649 від 26.01.2016, № 39650 від 26.01.2016, № 39651 від 29.01.2016, № 39652 від 19.02.2016. Проте, відповідач -1 повідомив, що зазначені платежі не підлягають проведенню у зв'язку з ліквідацією Банку.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходили з положень ЦК України, ГК України, Законів України "Про банки і банківську діяльність", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та дійшли висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 18.01.2016 № 39648 на суму 500000,00 грн, від 26.01.2016 № 39649 на суму 100000,00 грн, від 26.01.2016 № 39650 на суму 200000,00 грн.

В частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 25.12.2015 № 39631, від 30.12.2015 № 39646, від 30.12.2015 № 39647 в задоволенні позову відмовлено, оскільки вказані платежі було здійснено Банком, що підтверджується копією виписки про рух грошових коштів по поточному рахунку позивача №2208 та самими платіжними дорученнями № 39631 від 25.12.2015, № 39646 від 30.12.2015, №39647 від 30.12.2015 з відміткою про проведення платежів.

Відносно позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 29.01.2016 № 39651, від 19.02.2016 № 39652, від 10.03.2016 № 39653, від 10.03.2016 № 39654, від 29.03.2016 № 39655, то суди також відмовили в задоволенні даних вимог з тих підстав, що зазначені платіжні документи надані Банку після запровадження тимчасової адміністрації 29.01.2016.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України не може погодитись з висновками судів попередніх інстанцій стосовно задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 18.01.2016 № 39648 на суму 500000,00 грн, від 26.01.2016 № 39649 на суму 100000,00 грн, від 26.01.2016 № 39650 на суму 200000,00 грн.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України, касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6).

Частинами 1 та 3 ст. 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Згідно із ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунку, мають майново-грошовий характер, відтак, у цьому випадку, позивач є кредитором за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами.

Вказаної усталеної правової позиції дотримується і Верховний Суд України, зокрема у постановах 25.03.2015 № 3-24гс15, від 29.04.2015 № 3-61гс15.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що, як зазначалось вище, на підставі рішення Національного банку України від 29.01.2016 № 44 "Про віднесення ПАТ "Авант-Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 29.01.2016 № 96 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Авант-Банк" та в ПАТ "Авант-Банк" запроваджена тимчасова адміністрація з 29.01.2016 по 28.02.2016.

В подальшому, рішенням від 26.02.2016 № 262, Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Авант-Банк"". Розпочато процедуру ліквідації Банку з 26.02.2016 по 25.02.2018.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, тому даний Закон підляг8ає переважному застосуванню до спірних правовідносин в співвідношенні з іншими законодавчими актами, що також випливає з п. 8 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

У відповідності до ч. 2 ст. 46 цього Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Таким чином, на момент звернення позивача із позовом (серпень 2016 року) та ухвалення судового рішення у цій справі у Банку вже було введено тимчасову адміністрацію і розпочата процедура ліквідації, а тому на правовідносини сторін поширюються обмеження, встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому порядку, визначеному цим Законом, з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 вказаного Закону.

Посилання судів попередніх інстанцій на те, що невиконання ПАТ "Авант-Банк" свого обов'язку з перерахування коштів відбулося до введення тимчасової адміністрації не спростовують необхідності дотримання Банком вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації, запровадження якої станом на момент прийняття судового рішення у цій справі унеможливлювало задоволення майнових вимог позивача у будь-який іншій спосіб, ніж встановлено Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Зазначеної правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постановах від 10.06.2015 у справі №3-223гс15, від 13.06.2016 у справі № 6-1123цс16 та від 20.01.2016 у справі № 6-2001цс15.

Згідно зі ст. 42, 43 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально - більшістю голосів суддів. У такому ж порядку вирішуються питання, що виникають у процесі розгляду справи (ст. 47 ГПК України).

У відповідності до ст. 82 ГПК України, при вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення. Рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Судами попередніх інстанцій залишено поза увагою посилання відповідача-2 в своїх поясненнях (з додаванням підтверджуючих документів) на те, що позивач звертався до нього із заявами від 03.03.2016 та від 14.03.2016 про включення товариства до реєстру акцептованих вимог кредиторів і просив включити його грошові кошти, наявні на рахунку, зокрема, №2208 та всі грошові кошти, належні товариству, наявні на всіх відкритих рахунках товариства в ПАТ "Авант-Банк" до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Авант-Банк". Як зазначає відповідач-2, 02.06.2016 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було затверджено реєстр кредиторів та позивачу було акцептовано суму 3875877,49 грн, про що позивачу було надано довідку від 26.07.2016 № 3910 та додатково повідомлено позивача про зазначене листом від 12.08.2016 № 4024.

Статтею 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

3. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду (ч. 3 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

У відповідності до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", визначено черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів.

Оскільки після початку процедури ліквідації банку задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, тому наявне примусове зобов'язання Банку здійснити переказ коштів позивача, кредиторські вимоги якого затверджені в реєстрі акцептованих вимог кредиторів, передбачатиме індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора банку за рахунок активів банку, включених до ліквідаційної маси, порушує встановлений цим Законом порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку, як наслідок, ставить у нерівне становище інших кредиторів банку у порівнянні з кредитором-позивачем, який отримує задоволення своїх вимог не в тому порядку та черговості, як це передбачено статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч. 1 ст. 43 ГПК України).

Таким чином, після введення тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації банку, виконання операцій з перерахування коштів на підставі спірних платіжних доручень на виконання умов договору є неможливим, а задоволення вимог позивача повинно здійснюватися із дотримання процедури, передбаченої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що дослідження усіх наданих у матеріали справи доказів в сукупності з наданими сторонами поясненнями, має істотне значення для вирішення спору у цій справі та є підґрунтям для подальших висновків щодо наявності (або відсутності) підстав для задоволення позову за наведених у позовній заяві підстав.

Крім того, звертаючись до суду з даним позовом про зобов'язання перерахувати грошові кошти відповідно до договору банківського рахунку, позивач просив зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень, тобто, здійснити дії, які носять майново-грошовий характер, які є кредиторськими вимогами в розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб (постанови Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі №910/9234/14, від 25.03.2015 №910/9232/14).

Проте, позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір як за вимогу немайнового характеру (1378,00 грн) і суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних процесуальних документів на зазначене уваги не звернули та не здійснили відповідних дій для врегулювання питання стягнення судового збору в розмірі, передбаченому Законом України "Про судовий збір".

За наведених підстав, враховуючи порушення місцевим та апеляційним господарськими судами приписів ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та ч. 1 ст. 47 ГПК України, якою визначено, що судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що господарські суди попередніх інстанцій повинні були з'ясувати усі обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та мають значення для її розгляду.

Оскільки, в силу приписів ст. 1117 ГПК України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду та постанова господарського суду апеляційної інстанції - скасуванню в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 18.01.2016 № 39648 на суму 500000,00 грн, від 26.01.2016 № 39649 на суму 100000,00 грн, від 26.01.2016 № 39650 на суму 200000,00 грн, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції в згаданій частині.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, вирішити спір.

Відносно посилань скаржника в касаційній скарзі на те, що із наявних в матеріалах справи ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 18.12.2015 вбачається, що на рахунки позивача було накладено арешт і тільки 20.05.2016 арешт було скасовано ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва, слід звернути увагу, що арешт накладено та заборонено відчужувати кошти з банківських рахунків, відкритих позивачу в ПАТ "Авант-Банк" в частині видаткових операцій (крім обов'язкових платежів до бюджету та виплати заробітної плати), а тому, в даному випадку, необхідно враховувати "призначення платежу" за спірними платіжними документами.

В прохальній частині касаційної скарги відповідач-2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного господарського суду також в частині стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни 1378,00 грн судового збору.

З приводу наведеного колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що при скасуванні зазначених процесуальних документів з направленням справи на новий розгляд в частині, зазначеній вище, автоматично підлягає й скасуванню процесуальні документи в частині розподілу судового збору. Судові витрати підлягатимуть новому розподілу тим судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду, тобто, місцевим господарським судом або апеляційним господарським судом.

Керуючись статтями 108, 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 у справі №910/15033/16 скасувати в частині зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Авант-Банк" Ларченко Ірини Миколаївни провести платежі згідно платіжних доручень від 18.01.2016 № 39648 на суму 500000,00 грн, від 26.01.2016 № 39649 на суму 100000,00 грн, від 26.01.2016 № 39650 на суму 200000,00 грн та в цій частині справу №910/15033/16 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 у справі №910/15033/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Л.А. ГОЛЬЦОВА

Судді Н.М. ГУБЕНКО

Л.Б. ІВАНОВА