номер провадження справи 31/37/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.08.2017 справа № 908/1072/15-г

за позовом приватного підприємства комерційної фірми Реал-М (69603, м. Запоріжжя, вул. Червоногвардійська, буд. 40);

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю Амарант-Агро (85364, Донецька область, Покровський район, с. Новоолексіївка, вул. Донецька, буд. 2);

про стягнення суми

орган примусового виконання: Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (85301, Донецька область, м. Покровськ, вул. Степана Бовкуна, буд. 7)

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від скаржника (стягувача): не зявився;

від боржника (відповідача): не зявився;

від органу примусового виконання: не з'явився

Розглядається скарга приватного підприємства комерційної фірми Реал-М позивача у даній справі на бездіяльність Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області при виконанні наказу господарського суду Запорізької області у справі № 908/1072/15-г від 05.05.2015.

У відповідності до ст. 2-1 ГПК України в звязку зі звільненням з посади судді-доповідача у справі ОСОБА_1, згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2017, справу № 908/1072/15-г для розгляду скарги передано судді Носівець В.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 22.06.2017 скаргу прийнято до розгляду. Розгляд скарги, призначений на 13.07.2017, відкладався до 03.08.2017.

Стягувач (скаржник), боржник та орган виконання своїх представників в судове засідання не направили. Стягувач вимоги, викладені в скарзі підтримав, клопотав провести розгляд справи без особистої участі його представника. Покровський МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області клопотав про розгляд скарги за відсутності державного виконавця у звязку великою завантаженістю. Боржник про причини неявки представника суд не сповістив, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, проте стягувач, боржник та орган виконання не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України. Участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони. Суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги по суті в судовому засіданні 03.08.2017 за відсутності представників стягувача, боржника та органу виконання.

В обґрунтування скарги зазначено: державним виконавцем Красноармійського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області 02.06.2016 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 47690845 за наказом господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 у справі № 908/1172/15-г. В ході примусового виконання виконавче провадження № 4769084 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 44231014. На даний час рішення господарського суду Запорізької області у даній справі не виконано. Стягувачем 25.10.2016 на адресу Красноармійського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області направлено заяву про вчинення держаним виконавцем ряду дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Дана заява не виконана в повному обсязі державним виконавцем, більшості дії не вчинено, зокрема щодо одержання інформації про майно (майнові права) боржника з установ, підприємств, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб. В подальшому 21.11.2016 стягувачем на адресу Красноармійського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області направлено повторно заяву про вчинення державним виконавцем ряду дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Дана заява проігнорована державним виконавцем, жодних дій останнім не вчинено, відповіді на вказану заяву не отримано. Заявник вважає, що бездіяльність начальника Покровського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області свідчить про порушення вимоги ст.ст. 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження» та явні недоліки в діяльності вказаного відділу і є підставою для винесення окремої ухвали згідно зі ст. 90 ГПК України. Таким чином, начальником Покровського (Красноармійського) МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, на якого законом покладено обовязок здійснювати контроль за своєчасністю, ефективністю, повнотою виконання рішень судів державними виконавцями, також допущено бездіяльність, шляхом неналежного контролю під час провадження виконавчих дій державним виконавцем у зведеному виконавчому провадженні за № 44234014, у звязку чим останнім не додержано вимоги ст. ст. 2, 18, 48, 52 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник просив: 1) визнати бездіяльність начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 незаконною, яка полягає в неналежному виконанні наказу господарського суду Запорізької області у справі № 908/1072/15-г від 05.05.2015; 2) визнати бездіяльність старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_3 незаконною; 3) зобовязати Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у зведеному виконавчому провадженні за № 44234014 здійснити певні виконавчі дії.

Від Покровського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на електронну адресу суду 02.08.2017 надійшли заперечення на скаргу. В запереченнях зазначено, що в межах зведеного виконавчого провадження № 44234014 протягом 2012-2015 років накладено арешт на кошти та все рухоме і нерухоме майно боржника, у тому числі й на кошти, що містяться на всіх рахунках в АТ «Укрсиббанк» (постанова про арешт коштів боржника від 13.07.2016). З арештованих рахунків підприємства-боржника примусово списано кошти в сумі 12405,22 грн., які згідно ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній до 05.10.2016), перераховано стягувачам в рахунок задоволення вимог по трудовим правовідносинам. Вимоги представника стягувача щодо накладення арешту на кошти, що містяться на рахунках електронного адміністрування податку №7709, 709, 7709, відкритих у Казначействі України не підлягають задоволенню відповідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 01.07.2016 ТОВ «Амарант-Агро» зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, оф. 7, м.Київ, 01003. До Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київа ГТУЮ у м. Києва, компетенція якого поширюється на територію, на якій на теперішній час зареєстровано підприємство-боржник, направлено поставнову про доручення проведення виконавчих дій. Перевіркою встановлено, що за зазначеною адресою боржника не виявлено. У звязку з тим, що місцезнаходження транспортних засобів, зареєстрованих за боржником, вжитими виконавцем заходами встановити не виявилось можливим, 22.01.2013 їх оголошено у розшук. Виявлений транспортний засіб, автомобіль марки ВАЗ 21043, 2007 року описано. Згідно експертного висновку вартість описаного майна склала 35400,00 грн. До ДП «СЕТАМ» 01.11.2016 направлено заявку на реалізацію зазначеного майна. Так як треті торги із реалізації зазначеного майна не відбулися через відсутність допущених учасників торгів, 09.03.2017 стягувачам у зведеному виконавчому провадженні, у тому числі ПП КФ «Реал-М», згідно ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», направлено листа, у якому запропоновано залишити за собою майно. Повідомлення про намір залишити за собою майно в рахунок часткового погашення борг у за рішенням суду від ПП КФ «Реал-М» не відділу не надходило. Стягувачам, у тому числі ПП КФ «Реал-М», також пропонувалось залишити за собою рухоме майно три одиниці пресу-підбирача тюкового, вартість якого згідно експертного висновку склала 489000,00 грн. На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває рішення суду, при примусового виконанні якого вживаються заходи примусового звернення стягнення на заставлене майно. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є співрозмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням. Підстав направлення державним виконавцем запитів до Державіаслужби України, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті не виникало з огляду на види діяльності ТОВ «Амарант-Агро». Покровський МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області просив відмовити в задоволенні скарги.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що на виконання рішення господарського суду Запорізької області від 20.04.2015 у справі № 908/1072/15-г, яке набрало чинності, 05.05.2015 видано наказ про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Амарант-Агро» на користь приватного підприємства комерційної фірми «Реал-М» ПуАТ «Брокбізнесбанк» основного боргу у розмірі 100000,00 грн., інфляційних втрат у розмірі 50799,59 грн., 3% річних у розмірі 5276,71 грн., 20% штрафу у розмірі 27000,00 грн. та судового збору у розмірі 3121,52 грн.

Постановою Красноармійського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 02.06.2015 відкрито виконавче провадження № 47690845 про примусове виконання зазначеного наказу. Постановою від 10.06.2015 приєднано виконавче провадження № 47690845 з примусового виконання наказу у справі № 908/1072/15-г до зведеного виконавчого провадження № 44234014.

Як вбачається, Красноармійський МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області перейменовано в Покровський МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області.

Підставами звернення зі скаргою на дії органу ДВС стягувач - ПП КФ «Реал-М» - вказує невжиття державним виконавцем заходів щодо належного виконання наказу господарського суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а також неналежний контроль начальника Покровського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області за своєчасністю та ефективністю виконання рішення суду державним виконавцем.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-X1V втратив чинність з 05.10.2016, згідно із Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII. Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 набрав чинності 05.10.2016. Пунктом 7 перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1 404-VІІІ встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження» юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

В силу статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

До справи залучено копії матеріалів виконавчого провадження № 44234014, які містять відповіді державних установ, які надані на запити головного державного виконавця Красноармійського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, а саме Державної інспекції сільського господарства України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.

Державним виконавцем зроблений запит № 20336187 від 25.07.2016 до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями. У відповіді № від 26.07.2016 надійшов перелік рахунків боржника, відкритих у фінансових установах.

У разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла до 05.10.2016).

Щодо накладення арешту на грошові кошти судом встановлено, що арешт на кошти боржника накладався в межах зведеного виконавчого провадження до відкриття провадження за наказом у даній справі постановами про арешт коштів боржника від 23.10.2012, 22.01.2013, 31.07.2014.

Також, постановою про арешт коштів боржника від 13.07.2016 накладено арешт на кошти боржника, при цьому в постанові зазначено, що згідно ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкрито після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження визначено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Таким чином, вимоги стягувача щодо накладення державним виконавцем арешту на кошти, що містяться на рахунках електронного адміністрування податку №№ №7709, 709, 7709, відкритих у Казначействі України, є безпідставними.

Постановою від 25.07.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ТОВ «Амарант-Агро» та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Постановою від 05.12.2016 р. про опис та арешт майна (коштів) здійснено опис та накладено арешт на рухоме майно боржника - три одиниці пресу-підбирача тюкового Fortschritt 550, 1992 року випуску.

Також, встановлено, що державний виконавець звертався до ДП «СЕТАМ» з заявками стосовно організації та проведення електронних торгів арештованого майна боржника у зведеному виконавчому провадженні № 44234014. Листом від 01.08.2017 державний виконавець повідомив стягувачів у зведеному виконавчому провадженні № 44234014, в тому числі ПП КФ «Реал-М», про те, що треті електронні торги описаного майна (три одиниці преса-підбирача) при примусовому виконання зведеного виконавчого провадження № 44234014 щодо стягнення коштів з ТОВ «Амарант-Агро» не відбулися через відсутність допущених учасників торгів. З посиланням на ч. 6 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачам пропонувалося вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна.

Матеріали справи свідчать, що державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області у даній справі в межах зведеного виконавчого провадження № 44234014 про стягнення заборгованості з ТОВ «Амарант-Агро».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад виконавчого провадження є співрозмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішенням.

Суд знаходить слушними доводи органу виконання, щодо відсутності підстав для направлення державним виконавцем запитів до Державіаслужби України, Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті з огляду на види діяльності ТОВ «Амарант-Агро».

Враховуючи викладене вище, суд не вбачає підстав вважати наявною бездіяльність державного виконавця щодо виконання наказу господарського суду Донецької області від 05.05.2015 в межах зведеного виконавчого провадження № 442364014. Отже, доводи, зазначені позивачем в обґрунтування скарги на бездіяльність державного виконавця є безпідставними.

Також суд наголошує, що виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду, вчиняються державним виконавцем у відповідності до вимог закону, а не за заявою стягувача. Тому ненадання державним виконавцем відповіді на заяву стягувача про необхідність вчинення певних виконавчих дій не може розцінюватися як його бездіяльність.

Щодо вимог скаржника в частині зобов'язання Покровського МР ВДВС ГТУЮ У Донецькій області вчинити певні дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для примусового виконання наказу господарського суду Запорізької області в межах зведеного виконавчого провадження № 44234014 відносно боржника ТОВ «Амарант-Агро», а саме: здійснити виконавчі дії щодо опису, оцінки та реалізації певного майна; провести перевірку майнового стану боржника за місцезнаходженням юридичної особи та місцезнаходження обєктів нерухомого майна; оцінити заставлене майно, звернути стягнення на заставлене майно у разі, якщо вартість предметів застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; одержати інформацію про майно (майнові права) боржника з установ, підприємств незалежно від форм власності, проводити перевірки щодо виявлення рахунків боржника не рідше, ніж один раз на два тижні, слід зазначити наступне.

Приписами п. 7 постанови пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» встановлено, що заяви, подання учасників виконавчого провадження вирішуються загальним і господарським судами мотивованими ухвалами відповідно до вимог статей 232 - 234 ЦПК та статей 86, 121-2 ГПК. Виходячи зі змісту ст. 248-24 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених ст.35 зазначеного Закону), проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність з законом або скоротити його (ч. 3 ст. 36 Закону).

Таким чином, суд не вправі зобов'язувати державного виконавця вчинити дії, вчинення яких передбачено на законодавчому рівні, що в свою чергу може призвести до порушення ст.19 Конституції України.

Оскільки судом не встановлено наявної бездіяльності державного виконавця при виконанні наказу господарського суду Запорізької області у справі № 908/1072/15-г, то відсутні підстави для винесення окремої ухвали в порядку ст. 90 ГПК України стосовно дій начальника Покровського МР ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Крім того, суд звертає увагу, що стягувач не позбавлений можливості оскаржити рішення начальнику відділу до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження, якою передбачено, що рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Скарга щодо бездіяльності Покровського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області при виконанні наказу господарського суду Запорізької області від 05.05.2015 у справі № 908/1072/15-г відхиляється. Доводи скаржника визнаються судом неправомірними.

На підставі викладеного, приписів Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ПП КФ «Реал-М» щодо бездіяльності Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області відхилити.

Суддя В.В.Носівець