РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017Справа №910/9946/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий урожай»
простягнення 263054,98 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаЖитник О.В. - представник
від відповідачане з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий урожай» 263054,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №30/1 від 30.01.2015 в частині здійснення розрахунків за поставлений товар, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 224888,50 грн. Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 18912,04 грн, 3% річних у розмірі 2120,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 17134,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/9946/17 та призначено розгляд справи на 19.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 розгляд справи було відкладено на 02.08.2017.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки представників суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Як зазначено в п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 02099, м.Київ, вулиця Зрошувальна, будинок 5, на яку направлялись ухвали суду підтверджується відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вказано у позові.

Таким чином, про час і місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній документами.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий урожай» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» (постачальник) було укладено договір поставки №30/1 (надалі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця товар (надалі - продукція), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити продукцію на умовах, визначених у цьому Договорі.

Відповідно до п. 1.2 Договору конкретний перелік продукції, строки та умови постачання згідно ІНКОТЕРМС-2010, а також її вартість відображується у видаткових накладних.

Згідно з п. 10.1 цей Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами і діє один календарний рік, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного здійснення. Якщо жодна зі сторін не повідомила іншу письмово про намір його розірвання за тиждень до закінчення вказаного строку, договір вважається автоматично пролонгованим на 1 рік.

За правовою природою укладений між сторонами Договір №30/1 від 30.01.2015 є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач неналежним чином виконував умови Договору та в повному обсязі не розрахувався за поставлений товар. За твердженням позивача, станом на момент розгляду справи заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 224888,50 грн.

В той же час, відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами п.п. 4.2, 4.3 Договору приймання продукції здійснюється за кількістю - згідно видаткових накладних або актів прийому-передачі, за якістю - відповідно до паспорта (сертифіката) якості, наданого під час відвантаження продукції та шляхом співставлення фактичної якості продукції та якісних показників продукції, погоджених відповідними специфікаціями на продукцію. Видаткові накладні та/або акти прийому-передачі повинні бути підписані уповноваженими особами сторін та скріплені круглими печатками сторін.

На підтвердження факту поставки товару позивачем для долучення до матеріалів справи надано видаткові накладні на загальну суму 217303,03 грн, а саме: №74 від 20.01.2017 на суму 1870,28 грн, №139 від 23.12.2016 на суму 15624,00 грн, №2 від 01.12.2016 на суму 8556,00 грн, №17 від 02.12.2016, №164 від 27.12.2016 на суму 11221,70 грн, №51 від 17.01.2017 на суму 8556,00 грн, №85 від 20.01.2017 на суму 1870,28 грн, №169 від 25.11.2016 на суму 35535,40 грн, №160 від 25.11.2016 на суму 8556,00 грн, №71 від 11.11.2016 на суму 23105,02 грн, №62 від 10.11.2016 на суму 14962,27 грн, №108 від 16.11.2016 на суму 8556,00 грн, №41 від 07.11.2016 на суму 11907,00 грн, №48 від 08.11.2016 на суму 8556,00 грн, №168 від 25.11.2016 на суму 21168,00 грн, №149 від 27.10.2016 на суму 7212,40 грн, №73 від 20.01.2017 на суму 1870,28 грн, №142 від 26.10.2016 на суму 7212,40 грн, №167 від 31.10.2016 на суму 8556,00 грн.

Належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України поставки іншого, аніж зазначено у вказаних накладних, товару позивачем не надано. Наявний у справі акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016 - 15.06.2017, на який позивач посилається у тексті позовної заяви, не приймається судом як доказ поставки товару, оскільки даний акт з боку відповідача не підписано.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що за період з 26.10.2016 по 20.01.2017 на виконання умов Договору позивачем поставлено відповідачу товар на суму 217303,03 грн.

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У відповідності до п.п. 3.1 - 3.3 Договору всі розрахунки між сторонами здійснюються в гривні. Вартість продукції за цим Договором відображається у видаткових накладних. Загальна вартість продукції згідно Договору дорівнює загальній фактичній вартості продукції, що поставлена постачальником покупцю за весь час дії цього Договору та складається із сум видаткових накладних.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що покупець здійснює оплату продукції у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 21 банківського дня після підписання видаткової накладної (акту приймання-передачі).

За змістом п. 3.6 Договору фактичною датою виконання грошових зобов'язань покупця перед постачальником є дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Відповідно до п.п. 2.1.2 Договору покупець зобов'язується повністю та своєчасно оплачувати поставлену продукцію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 3.4 Договору, строк виконання зобов'язання відповідача з оплати поставленого згідно вищевказаних видаткових накладних товару на момент розгляду справи настав.

Проте, як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий урожай» своїх зобов'язань з оплати поставленого товару виконано не було, у зв'язку з чим в останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 217303,03 грн.

Відповідачем факту наявності заборгованості не спростовано, доказів її погашення не надано.

Долучені позивачем до матеріалів справи платіжні доручення за період з 08.11.2016 по 18.04.2017 судом до уваги не приймаються, оскільки в графі «Призначення платежу» жаних платіжних доручень відсутнє посилання на Договір №30/1 від 30.01.2015, а вказано «оплата згідно рахунка б/н від 12.01.2015».

Враховуючи наведене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості за поставлений на підставі Договору №30/1 від 30.01.2015 товар у розмірі 217303,03 грн є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Наявності підстав для стягнення з відповідача решти заявленої до стягнення суми основної заборгованості (у розмірі 7585,47 грн) позивачем належними та допустимими доказами не доведено, а тому в цій частині позов залишається судом без задоволення.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 18912,04 грн, 3% річних у розмірі 2120,00 грн та інфляційні втрати у розмірі 17134,44 грн, нараховані за період прострочення з 18.02.2017 по 15.06.2017.

Судом встановлено, що відповідач у визначений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з положеннями ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидами якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що у випадку прострочення покупцем здійснення остаточного розрахунку за продукцію, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими.

Однак, суд здійснює перерахунок заявленої до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із розміру встановленої судом суми заборгованості відповідача.

Також суд відзначає, що при здійсненні розрахунку суми пені за прострочення оплати товару, поставка якого оформлювалась видатковими накладеними №142 від 26.10.2016, №149 від 27.10.2016, №167 від 31.10.2016, №41 від 07.11.2016, №48 від 08.11.2016, №62 від 10.11.2016, №71 від 11.11.2016, позивачем не враховано приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За здійсненим судом перерахунком, в межах визначеного позивачем періоду нарахування (з 18.02.2017 по 15.06.2017) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 18309,95 грн, 3% річних у розмірі 2107,54 грн, інфляційні втрати у розмірі 8804,06 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Золотий урожай» (02099, м.Київ, вулиця Зрошувальна, будинок 5, ідентифікаційний код 39537147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Донснабзбут» (69002, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вулиця Перша Ливарна, будинок 40, офіс 223, ідентифікаційний код 36253181) основну заборгованість у розмірі 217303 (двісті сімнадцять тисяч триста три) грн 03 коп., пеню у розмірі 18309 (вісімнадцять тисяч триста дев'ять) грн 95 коп., 3% річних у розмірі 2107 (дві тисячі сто сім) грн 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 8804 (вісім тисяч вісімсот чотири) грн 06 коп. та судовий збір у розмірі 3698 (три тисячі шістсот дев'яносто вісім) грн 02 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 07.08.2017

Суддя Ю.М. Смирнова