ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2017 р. Справа № 911/1838/17

За позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Хмельницька АЕС

до відповідача ОСОБА_1 підприємства УКРЗІЗ

про стягнення 37 783,57грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача не зявився;

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Хмельницька АЕС звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 підприємства УКРЗІЗ (далі ПП УКРЗІЗ) та просить суд:

- стягнути з ПП УКРЗІЗ штрафні санкції в сумі 37 783,57грн;

- зобовязати ПП УКРЗІЗ поставити на адресу відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електрична станція наступні товарно-матеріальні цінності; рукавички кисло стійкі 1111 пар та рукавички гумово-технічні 6069 пар.

04.07.2017 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить стягнути з відповідача штрафні санкції в сумі 37 783,57грн за порушення умов договору поставки №12426/53-124-01-17-06340 від 29.03.2017.

Відповідна заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором поставки №12426/53-124-01-17-06340 від 29.03.2017, в частині поставки товару в обсязі та строк встановлений у договорі.

Відповідач у справі ПП УКРЗІЗ у відзиві на позов заперечує проти позовних вимог в частині нарахування 23 995,20грн, вказуючи при цьому на те, що ним 18.05.2017 здійснена поставка товару на суму 176 476,92грн та поставка товару на вказану суму не є простроченою.

Дослідивши матеріали справи подані письмові пояснення та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2017 між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Хмельницька АЕС (далі покупець) та ПП УКРЗІЗ (далі постачальник) укладено договір №12426/53-124-01-17-06340 поставки (а.с.8-12, далі - договір).

За умовами такого договору, постачальник зобовязався поставити у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар, в кількості, асортименті та по ціні, що зазначено в специфікаціях №1, №2, які є невідємними частинами договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна договору становить 719 999,11грн крім того, ПДВ 87 535,38грн, всього 807 534,49грн.

Відповідно до п. 5.1 договору, строк поставки становить 20 календарних днів з дати укладення сторонами договору.

Згідно п. 7.2 договору, за порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості.

Договір набирає чинності з дати підписання договору обома сторонами і діє до 31.12.2017 (п. 10.1 договору).

Як встановлено під час розгляду справи, між сторонами узгоджені та підписані специфікації (а.с.13-15).

Згідно видаткової накладної №УЗ-000041 від 12.04.2017 (а.с.16) відповідачем поставлено позивачу товар на суму 464 745,79грн.

Крім того, відповідно до видаткової накладної №УЗ-000050 від 18.05.2017 відповідачем поставлено товар на суму 176 476,92грн, а також згідно видаткової накладної №УЗ-000060 від 08.06.2017 (а.с.34) поставлено товар на суму 166 311,78грн.

Таким чином, відповідачем виконано зобовязання з поставки товару, проте, як зазначено позивачем у позовній заяві, поставка товару за накладними №УЗ-000050 від 18.05.2017 та №УЗ-000060 від 08.06.2017 відбулась з порушенням терміну, встановленого в договорі, а саме товар мав бути поставлений, за твердженням позивача, до 18.04.2017.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як визначено ч.1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на те, що відповідачем нарахування штрафу здійснено на суму товару, який не є простроченим для застосування штрафних санкцій.

Сторонами у справі не оспорюється факт виконання відповідачем зобовязань з поставки товару, як вже зазначалось вище сторони вільні в укладенні договору виборі контрагенту та визначенні умов договору, проте, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач підписавши договір зобовязаний був здійснити поставку товару у термін визначений договором, проте, суд не погоджується з визначеною позивачем початковою датою прострочення відповідача з поставки товару, оскільки як визначено договором строк потачки товару протягом 20 календарних днів з моменту укладення договору, тобто 18.04.2017 (з урахуванням святкових днів) є останнім днем виконання зобовязання з поставки товару, таким чином прострочення зобовязань з поставки почалось з 19.04.2017.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За таких обставин, вимоги позивача у даній справі (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) є обґрунтованими частково, виходячи з наступного.

Так, позивач зазначає про порушення поставки відповідачем товару на суму 342 788,70грн з 18.04.2017 та на суму 166 311,78грн з 19.05.2017.

Проте, відповідачем 18.05.2017 здійснено поставку продукції на суму 176 476,92грн.

Враховуючи умови договору, нарахування штрафу здійснюється за прострочення поставки понад 30 днів.

Так, враховуючи, що поставка товару, відповідно до умов договору, мала бути здійснена до 19.04.2017, 30-ий день припадає на 18.05.2017, отже сума простроченого зобовязання з поставки, з урахуванням поставки товару 18.05.2017 на суму 176 476,92грн, становить (807 534,49-464745,79-176 476,92) 166 311,78грн.

Відповідно сума штрафу, яка підлягає задоволенню становить 166311,78*7%=11641,82грн.

В задоволенні позову в частині стягнення 12 353,38грн штрафу суд відмовляє.

Крім того, суд зазначає, що при розрахунку пені позивачем невірно визначено початкову дату прострочення поставки товару.

Так, як вже зазначалось вище, прострочення поставки товару мало місце з 19.04.2017

За розрахунком суду розмір пені становить 13 443,58грн, а саме за період з 19.04.2017 по 18.05.2017 на суму 342 788,70грн в розмірі 10283,66грн та за період з 19.05.2017 по 06.06.2017 на суму 166 311,78грн в розмірі 3 159,92грн.

В задоволенні вимог про стягнення 342,79грн пені, суд відмовляє.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача поставити позивачу товар виключені позивачем (згідно заяви про уточнення позовних вимог (а.с.33), оскільки така поставка здійснена ПП «УКРЗІЗ» відповідно до видаткової накладної від 08.06.2017 (а.с.34), таким чином вимоги в даній частині не розглядаються судом, враховуючи що судом прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог (яка по суті є заявою про зменшення позовних вимог).

В силу ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, у розмірі 1062,28грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства УКРЗІЗ на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Хмельницька АЕС 13 443,58грн пені та 11641,82грн штрафу, а також 1062,28грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині вимог про стягнення 342,79грн пені та 12 353,38грн штрафу в задоволені позову відмовити.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 09.08.2017.

Суддя С.І. Чонгова