ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2017 р. Справа № 925/1332/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Кадусі Н.В., за участі представників сторін: позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2 за довіреностями, відповідача - ОСОБА_3 за довіреністю, третьої особи-1 - ОСОБА_4 за довіреністю, третьої особи-2 - не з'явились, третьої особи-3 - не з'явились, третьої особи-4 - Іванюка О.М. особисто (арбітражний керуючий - розпорядник майна боржника), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» до Черкаської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» (третя особа-2), ОСОБА_6 (третя особа-3), Іванюк Олександр Миколайович (арбітражний керуючий - розпорядник майна боржника, третя особа-4), на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Нова охорона» про визнання нечинним, таким що не вступило у дію (не набрало чинності), скасування рішення Черкаської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія», звернувся в господарський суд з позовом до Черкаської міської ради (далі - відповідач, а разом - сторони) в якому просив суд визнати нечинним, таким, що не вступило в дію (не набрало чинності) та скасувати в повному обсязі рішення Черкаської міської ради від 19.11.2015 року за № 2-1861 про надання товариству з обмеженою відповідальністю «Нова охорона» земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 та відшкодувати понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що оспорюване рішення відповідачем прийняте всупереч нормам ст.ст. 8, 19, 57, 68, 144 ч. 2 Конституції України, Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст.ст. 24 ч.ч. 3, 4, 59, 77 ч. 2), «Про доступ до публічної інформації» (ст. 15 ч. 1), «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації» (ст. 22), а саме: оскарженим рішенням порушене право користування землею позивача, оскільки цим рішенням незаконно землю вилучено із користування позивача і передано в користування ТОВ «Нова охорона»; оскаржене рішення не набрало чинності (не вступило в законну силу) поза як проект цього рішення не був оприлюднений за 20 днів до процедури голосування щодо рішення, а прийняте рішення не було оприлюднене у друкованому засобі масової інформації; оспорюване рішення відповідачем прийняте з перевищенням своїх повноважень, так як земля, яка є об'єктом розпорядження цим рішенням, належить до державної власності; оспорюваним рішенням порушені права суміжних землевласників, оскільки відповідач цим рішенням розпорядився землею без їх погодження на це.

Ухвалою суду від 01.11.2016 року позовна заява прийнята до розгляду, по ній порушене провадження у справі № 925/1332/16, до участі у справі, за клопотанням позивача, на підставі ст. 27 ГПК України залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» ( далі - третя особа-2), ОСОБА_6 (далі - третя особа-3), на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Нова охорона» (далі - третя особа-1), справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.05.2017 року залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - розпорядника майна товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича за клопотанням останнього (далі - третя особа-4).

Відповідач і третя особа-1 на його стороні, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Нова охорона» в особі своїх представників подали, відповідно, письмовий відзив на позов (т. 1 а.с. 89, 100) і письмові пояснення (т. 2 а.с. 20-22), за змістом яких заперечували проти позову з мотивів безпідставності і необґрунтованості позовних вимог, а саме: надання третій особі - товариству з обмеженою відповідальністю «Нова охорона» земельної ділянки в оренду на підставі оспореного рішення Черкаської міської ради від 19.11.2015 року за № 2-1861 відбулось правомірно, оскільки третя особа набула право користування цією земельною ділянкою внаслідок набуття на підставі цивільно-правової угоди права власності на споруди, що на ній розташовані; у зв'язку з прийняттям оспореного рішення відсутня подія порушення особистого права позивача, за захистом якого він звернувся до суду; оспорене рішення є актом ненормативного характеру, набрання чинності яким законодавство України не пов'язує з його оприлюдненням.

Треті особи-2 і 3 на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго» і ОСОБА_6 явку своїх представників в засідання суду повторно безпідставно не забезпечили, ОСОБА_6 через представників позивача подав суду письмові пояснення, із яких слідує, що він, будучи керівником і підписантом ДП «Черкаси-Фарма», згоди на припинення права користування спірною землею на користь ТОВ «Нова охорона» не давав (а.с. 19). Їх неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті, наявні у справі матеріали суд вважає достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, тому, з урахуванням вимог ст.ст. 69, 75, 77 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників третіх осіб-2 і 3 за наявними в ній матеріалами.

Третя особа-4 на стороні позивача - розпорядник майна ТОВ «Черкаська продовольча компанія» арбітражний керуючий Іванюк О.М. подав письмові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги повністю (т. 2 а.с. 249).

В судовому засіданні представники позивача і третьої особи-4 позов з підстав, викладених у позовній заяві, підтримали і просили суд задовольнити повністю, представники відповідача і третьої особи-1 позов не визнали і просили суд в його задоволенні відмовити повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи-4, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

07.09.2007 року відповідач - Черкаська міська рада, як орендодавець з однієї сторони, та дочірнє підприємство «ЧПК-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» в особі директора ОСОБА_7, як орендар з другої сторони, на підставі рішення 2 сесії Черкаської міської ради від 05.07.2007 року № 2-873, уклали договір оренди землі. Згідно з пунктами 1, 2, 3, 8 договору, орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти в строкове платне користування земельні ділянки загальною площею 3184 кв. м., які знаходяться по АДРЕСА_1, під нежитлові будівлі. На земельних ділянках знаходяться об'єкти нерухомого майна та інфраструктури - нежитлові будівлі, за функціональним використанням земельні ділянки відносяться до категорії земель промисловості. Договір укладено на 49 років, зареєстрований в Черкаській регіональній філії ДП «ЦентрДЗК» при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.09.2007 року за № 36 (т. 1 а.с. 18-20,133-137, 22-25, 26).

28.09.2007 року по акту приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельні ділянки, які є об'єктом договору оренди землі від 07.09.2007 року (т. 1 а.с. 21, 139).

Із протоколу проведення прилюдних торгів № 1-040/11 від 04.07.2011 року, акта про реалізацію предмета іпотеки № 128/5 від 15.07.2011 року, свідоцтва про право власності на майно, виданого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Бараненком І.К. 22.12.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6272, і витягу про державну реєстрацію прав № 34895717 від 20.07.2012 року, виданого КП «Черкаське ООБТІ» (т. 1 а.с. 140-144) вбачається, що 04.07.2011 року відбулись прилюдні торги з продажу нежитлових будівель - будівлі 105 корпусу з переходом (цех виробництва медичних препаратів) (літ. «Ш-5», «Ш-2»), віварій (літ. «К-2»), загальною площею 7639,9 кв. м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 Переможцем торгів став ТОВ «Нова охорона», нерухоме майно, що продавалось на торгах, раніше на праві приватної власності належало ДП «Черкаси-Фарма», переможцю торгів ТОВ «Нова охорона» приватним нотаріусом 22.12.2011 року видано свідоцтво про право власності на придбане з торгів нерухоме майно, а 20.07.2012 року КП «Черкаське ООБТІ» зареєстроване право власності на нього.

Рішенням другої сесії Черкаської міської ради від 04.11.2014 року № 2-346, за заявою ТОВ «Нова охорона» товариству було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,3185 га (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) в оренду по АДРЕСА_3 під нежитлові будівлі (а.с. 124-125).

Рішенням другої сесії Черкаської міської ради від 19.11.2015 року № 2-1861 вирішено:

п. 1 - зареєструвати право комунальної власності за територіальною громадою міста Черкаси на земельні ділянки під кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2;

п. 2 - затвердити технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки ТОВ «Нова охорона» загальною площею 0,3184 га (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) по АДРЕСА_3;

п. 3 - надати ТОВ «Нова охорона» земельну ділянку загальною площею 0,3184 га (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) по АДРЕСА_3 в оренду на 49 років під нежитлові будівлі за рахунок земель ДП «Черкаси-Фарма» ТОВ «Концерн Нафтаенерго»;

п. 8 - припинити ДП «Черкаси-Фарма» ТОВ «Концерн Нафтаенерго» право користування земельними ділянками загальною площею 0,3184 га (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) по АДРЕСА_3;

п. 9 - договір оренди землі від 07.09.2007 року реєстраційний № 36 розірвати за взаємною згодою сторін (т. 1 а.с. 17, 119-189).

Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, долучених до матеріалів справи за клопотаннями представника відповідача (т. 1 а.с. 61-66) вбачається, що на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2, за параметрами яких запитувалась інформація, 29.12.2015 року державним реєстратором Черкаського міського управління юстиції проведена державна реєстрація права комунальної форми власності в особі власника - Черкаської міської ради, а також проведена державна реєстрація іншого речового права - права оренди земельних ділянок за ТОВ «Нова охорона» на підставі договору оренди землі від 23.12.2015 року зі строком дії до 19.11.2064 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія», ідентифікаційний код юридичної особи 24350064, державна реєстрація товариства проведена 08.05.1996 року, його засновниками (учасниками) є ОСОБА_10, ОСОБА_11, станом на 19.12.2016 року в числі відокремлених підрозділів товариства дочірнє підприємство «ЧПК-Фарма» не значиться, 03.06.2011 року за судовим рішенням порушено справу про банкрутство товариства (т. 1 а.с. 70-77, т. 2 а.с. 240-242).

Із Статуту дочірнього підприємства «ЧПК-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія», ідентифікаційний код юридичної особи 30200532, Статуту дочірнього підприємства «Черкаси-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія», ідентифікаційний код юридичної особи 30200532 (т. 1 а.с. 190-195, т. 2 а.с. 9-17), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дочірнього підприємства «Черкаси-Фарма», ідентифікаційний код юридичної особи 30200532, (т. 1 а.с. 28-29, т. 2 а.с. 2-8, 24-25, 26-29), наказу директора ДП «ЧПК-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» від 14.12.2007 року № 265 (т. 2 а.с. 18) вбачається, 12.10.1998 року була проведена державна реєстрація дочірнього підприємства «ЧПК-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія», ідентифікаційний код юридичної особи 30200532, його засновником (власником) було товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія». 14.12.2007 року проведена державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, внаслідок якої у зв'язку зі зміною засновника (власника) юридична особа змінила назву - дочірнє підприємство «ЧПК-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» на дочірнє підприємство «Черкаси-Фарма», його єдиним засновником (власником) стало товариство з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго», ідентифікаційний код юридичної особи не змінився.

Таким чином, предметом спору у справі що розглядається, є вимога позивача до відповідача про захист його права оренди земельних ділянок загальною площею 0,3184 га (кадастрові номери НОМЕР_1, НОМЕР_2) по АДРЕСА_3, яке виникло із договору оренди землі від 07.09.2007 року, шляхом визнання нечинним, таким, що не вступило в дію (не набрало чинності) та скасувати в повному обсязі рішення Черкаської міської ради від 19.11.2015 року за № 2-1861 про надання третій особі-1 - товариству з обмеженою відповідальністю «Нова охорона» спірної земельної ділянки в оренду за рахунок права оренди позивача.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 2, 4, 10 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом, зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами..

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов'язки, виникли із договору, актів цивільного законодавства і рішення органу місцевого самоврядування, за правовою природою віднесені до зобов'язань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобов'язань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Земельного кодексу України, Законів України «Про оренду землі», «Про землеустрій», «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про доступ до публічної інформації», «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації», які з урахуванням предмету спору, є спеціальними нормативними актами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтю 12 ГПК господарським судам підвідомчі спори про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Відповідно до роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 р. N 02-5/35 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів» із наступними змінами і доповненнями:

п. 1. - Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ними певного кола суб'єктів), якому вони адресовані. Форми, найменування і порядок прийняття актів державними чи іншими органами (далі - акти) залежать від місця даного органу в системі відповідних органів та його компетенції і регламентуються Конституцією України, відповідними законами України та положенням (статутом) про такий орган;

п. 2 - підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, яка була сформульована у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства. При вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання.

Ця позиція застосовується Верховним Судом України і в розгляді конкретних справ. У постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 17.03.2009 р. у справі N 11/95нзазначено, що відповідно до приписів статей 1, 2 Господарського процесуального кодексу України, особа має право на звернення до господарського суду лише за захистом своїх порушених або оспорюваних прав. Звернення до господарського суду за захистом порушених прав невизначеного кола суб'єктів чинним Господарським процесуальним кодексом України не допускається.

У постанові від 18.04.2011 рокув справі N 8/219пн-к зазначено, що учасники господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших учасників господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших учасників товариства.

В п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» господарським судам доведено роз'яснення, що під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з'ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 2.1. викладено в розділі 2 постанови - Загальні питання застосування законодавства у спорах відповідної категорії, зазначене роз'яснення підлягає застосуванню і при вирішенні спору, що розглядається у даній справі.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Таким чином, внаслідок відступлення корпоративного права участі у дочірньому підприємстві «ЧПК-Фарма» товариства з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Черкаська продовольча компанія» на користь третьої особи-2 - товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн Нафтаенерго», спірне право, на захист якого подано позов, у позивача припинилось, тому і відсутній факт його порушення, про що обґрунтовано зазначили відповідач і третя особа-1 у запереченнях на позов.

Крім того, згідно принципу цілісності земельної ділянки із будівлею, яка на ній розташована, право особи на користування земельною ділянкою незалежно від її розмірів припиняється із припиненням права власності цієї особи на будівлю. Такого правового висновку дійшов Верховний суд України у справі № 6-2225цс16.

Ці обставини суд вважає визначальними для прийняття рішення у справі про відмову у задоволенні позову повністю, інші доводи позивача в обґрунтування позову суд відхиляє через необгрунтованість.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

Таким чином, за наслідками розгляду спору суд надає перевагу запереченням відповідача і третьої особи-1 проти позову та приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, тому в їх задоволенні відмовляє повністю.

На підставі статті 49 ГПК України, судові витрати покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-84, 85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його підписання.

Повний текст рішення підписано 11.08.2017 року.

Суддя В.М. Грачов