РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2017Справа №910/11615/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України"
простягнення 41 194,76 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Крупка Н.М. - представник за довіреністю № 1199 від 12.12.16.
від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 09.08.2017 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії до Приватного Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення 41 194,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № 89-25 від 21.03.2016 належним чином не виконав свої зобов'язання щодо вчасної та повної оплати орендних платежів за жовтень-грудень 2016 року, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 36 215,22 грн. Крім того, за неналежне виконання грошових зобов'язань позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 883,23 грн., 3 % річних у розмірі 299,64 грн. та пеню у розмірі 2 796,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2017 порушено провадження у справі № 910/11615/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 09.08.2017.

09.08.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням уповноваженого представника на лікарняному.

У судове засідання, призначене на 09.08.2017, з'явився представник позивача, який проти відкладення розгляду заперечував.

Дослідивши клопотання відповідача, суд вирішив відмовити в його задоволенні, оскільки відповідач не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

При цьому суд зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, незважаючи на те, що представник відповідача не з'явився у судове засідання, справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Заслухавши представника позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по суті спору, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

21 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі директора Київської міської філії ПАТ "Укртелеком" (далі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (надалі- відповідач, орендар) було укладено договір № 89-25 оренди нерухомого майна товариства (технологічні приміщення) (надалі - договір), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар взяв у строкове платне користування приміщення (далі - Майно), розташоване в м. Києві:

- на 2 поверсі 4-поверхового будинку № 10, по вул. Володимиреькій, загальною площею 2 (два) кв.м.;

- на 1 поверсі 4-иоверхового будинку № 54А, корпус 3, кім. 101 по вул. Володимирській, частину технологічного приміщення загальною площею 2 (два) кв.м. технологічних приміщень для розміщення обладнання зв'язку (п. 1.1. договору).

Відповідно до п.2.1. договору передача Орендареві Майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками Сторін Акта приймання-передачі майна, форма якого затверджена у додатку 1 до цього Договору. При цьому ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна переходить до Орендаря з дати підписання такого Акту.

Згідно з п. 3.1. договору Орендна плата встановлюється Орендодавцем за домовленістю Сторін за договірною ціною та становить

- 850,83 грн. без ПДВ за 1 м2 технологічних приміщень. Орендна плата за один місяць 2 (два) кв.м. орендованої площі становить 1701,67 грн.;

- 3949,17 грн. орендна плата за один місяць 2 (два) кв.м. орендованої площі становить 7898,33 грн.

та не підлягає коригуванню на індекс інфляції протягом всього строку дії цього договору.

Оплата Орендної плати за перший місяць оренди здійснюється Орендарем не пізніше 2-х робочих днів після підписання Акту приймання-передачі майна. Рахунок за перший місяць оренди надається Орендарю одночасно з Актом приймання-передачі Майна (п. 3.4. договору).

Пунктом 3.5 договору встановлено, що орендна плата (з урахуванням вартості відшкодування витрат електроенергії) перераховується Орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються Орендодавцем не пізніше 3 (третього) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 3.6 договору щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100% орендної плати та вартості відшкодування витрат електроенергії за звітний місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця.

Невиставлення рахунку Орендодавцем не звільняє Орендаря від сплати Орендної плати за Договором.

Орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги (додаток 4), та не пізніше 3 (третього) числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком надає його Орендарю. Орендар протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати отримання підписує та повертає Орендодавцю перший примірник акту про надані послуги.

Згідно з п. 3.8. договору орендна плата за перший та останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць оренди сплачується орендарем не пізніше 10 календарних днів з дати підписання Акта передачі-приймання майна.

Даний договір набирає чинності після підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2016 року включно, а у частині невиконаних на дату закінчення строку дії договору зобов'язань-до закінчення їх виконання. Сторони домовилися, що умови цього договору поширюються на відносини між ними, які виникли до його укладення , а саме 01.01.2016 року (п. 12.1. договору).

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування об'єкти оренди, що підтверджується підписаним сторонами Актом прийому-передачі орендованого майна від 21.03.2016 року (Додаток 1 до договору).

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання щодо вчасної та повної оплати орендних платежів за жовтень-грудень 2016 року, у зв'язку з чим позивач вказує на існування у відповідача заборгованості за договором № 89-25 у розмірі 36 215,22 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Матеріалами справи (акт приймання-передачі майна, що знаходиться на балансі ПАТ "Укртелеком" від 21.03.2016) підтверджується факт передачі позивачем та прийняття відповідачем у строкове платне користування майно, що розміщене за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 10 (2 кв.м) та вул. Володимирська, 54А, корп. 3, кім № 101 (2 кв.м).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що орендна плата (з урахуванням вартості відшкодування витрат електроенергії) перераховується Орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються Орендодавцем не пізніше 3 (третього) числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивачем в період з жовтня по грудень 2016 року виставлялись рахунки щодо оплати відповідачем оренди технологічних приміщень та відшкодування витрат за використану електроенергію на загальну суму 36 215, 22 грн., а саме:

- рахунок № 82Е200/16-314 від 31.10.2016 на суму 12 075,86 грн. (отриманий відповідачем 07.11.2016);

- рахунок № 82Е200/16-412 від 30.11.2016 на суму 12 063,50 грн. (отриманий відповідачем 09.12.2016);

- рахунок № 82Е200/16-412 від 31.12.2016 на суму 12 075,86 грн. (отриманий відповідачем 10.01.2017).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням вимог ст. 530 ЦК України та п. 3.5. договору строк виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати орендних платежів за договором оренди № 89-25 настав.

За умовами п. 6.4. договору орендар зобов'язався своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Оскільки відповідачем доказів виконання своїх зобов'язань за договором № 89-25 від 21.03.2016 в період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року не надано, наявність заборгованості не спростовано, контррозрахунку за спірний період не надано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 36 215,22 грн.

Крім основного боргу, за прострочення виконання грошового зобов'язання, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 1 883,23 грн. та 3 % річних у розмірі 299,64 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено, що він є більшим, ніж заявлений позивачем. Однак, враховуючи те, що позивачем у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України не заявлялось клопотань про можливість суду виходити за межі позовних вимог, то з відповідача підлягає стягненню сума 3% річних у розмірі 299,64 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, суд встановив, що останній є невірним.

За розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
21.11.2016 - 01.04.201712075.861.049589.8512665.71
21.12.2016 - 01.04.201712063.51.039476.3912539.89
21.01.2017 - 01.04.201712075.861.028340,3012416.16
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 1 406,54 грн., у зв'язку з чим вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 796,76 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі порушення строків виконання грошових зобов'язань за договором, орендар на вимогу орендодавця сплачує пеню від суми простроченого зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення.

Здійснивши перерахунок пені, що обрахована позивачем за загальний період з 21.11.2016 по 01.04.2017 з урахуванням частини 6 статті 232 ГК України та умов договору, суд встановив, що її розмір становить суму більшу, ніж заявлено позивачем. Оскільки, з урахуванням норм п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України, суду не надано право виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, то до стягнення підлягає сума у розмірі, заявлена позивачем, а саме - 2 796,67 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за договором оренди виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до їх умов.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання своїх зобов'язань щодо сплати орендних платежів та відшкодування витрат за використану електроенергію та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 89-25 від 21.03.2016 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 40 718,07 грн., з яких: 36 215,22 грн. - основна заборгованість, 299,64 грн. - 3 % річних, 1 406,54 грн. - інфляційні втрати та 2 796,67 грн. - пеня.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 27-А; ідентифікаційний код 34726705) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії (01033, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 40; ідентифікаційний код 01189910) 36 215 (тридцять шість тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 22 коп. - основного боргу, 299 (двісті дев'яносто дев'ять) грн. 64 коп. - 3% річних, 1 406 (одну тисячу чотириста шість) грн. 54 коп. - інфляційних втрат, 2 796 (дві тисячі сімсот дев'яносто шість) грн. 67 коп. - пені та 1 581 (одну тисячу п'ятсот вісімдесят одну) грн. 49 грн. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2017.

Суддя Пукшин Л.Г.