ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р.Справа № 922/1932/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський"
про стягнення 419.892,78грн.
за участю представників:

позивач - ОСОБА_1, довіреність №09-02/17 від 28.12.2016р.;

відповідач - не зявився;

ВСТАНОВИВ:

08 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібозавод "Салтівський", в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 419.892,78 грн., в тому числі 340.248,65 грн. - сума основної заборгованості, 35.329,92 грн. - сума пені, 23.817,41 грн. - сума штрафу, 16.619,58 грн. - сума інфляційних втрат, 3.877,22 грн. - сума трьох відсотків річних. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за біржовим контрактом Аграрної біржі від 29 грудня 2016 року №2596 АБ. в частині повної та своєчасної оплати товару наданого йому позивачем, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу, нараховані три проценти річних, інфляційні втрати, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, пеня, на підставі п. 8.3. та штрафу, на підставі п. 8.4. договору. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 15, 16, 509, 526, 527, 549, 610, 612, 629, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України.

Присутній у судовому засіданні 08 серпня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримує частково. Просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення 25.000,00грн., в решті просить позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та надав письмові пояснення (вх. №25069).

У призначене судове засідання представник відповідача не з'явився, 07.08.2017р. через канцелярію Господарського суду Харківської області звернувся із клопотанням (вх. №25396) про відкладення розгляду справи в межах строку передбаченого ст. 69 ГПК України або розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними документами у матеріалах справи.

У письмових запереченнях відповідач просив у позові відмовити, посилаючись на здійснення ним оплати отриманого товару на суму 25.000,00 грн. Також вказує, що суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, зазначені в позові, відрізняються від сум, які вказані в доданих до позову розрахунках. Крім того, не погоджується з нарахуванням позивачем 3% річних, оскільки контрактом вже передбачені штрафні санкції у вигляді пені та штрафу.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про відкладення розгляду даної справи, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. При цьому зі змісту норми цієї статті вбачається, що питання про те, що певні обставини перешкоджають розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Так, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті.

В даному разі, на думку суду, обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів справи достатніх для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством «Аграрний фонд» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Хлібзавод «Салтівський» (Покупець) було укладено Біржовий контракт Аграрної біржі №2596 АБ від 29 грудня 2016 року (надалі Контракт), відповідно до умов якого Продавець зобовязується передати у власність Покупця товар, визначений в цьому Контракті, а Покупець зобовязується прийняти такий товар і сплатити за нього грошову суму, передбачену цим Контрактом (пункт 1.1. Контракту).

Кількість товару, що продається за цим Контрактом, становить 60,221 тонн (пункт 1.3. Контракту).

Пунктами 2.2., 2.3. Контракту сторони погодили, що ціна однієї тонни (одиниці) товару: 4.708,33 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 941,67 грн., загалом разом з ПДВ 5.650,00 грн. Загальна сума товару, що продається згідно цього контракту встановлюється Сторонами в розмірі 340.248,65 грн. (з ПДВ).

Відповідно до пункту 4.1. Контракту, покупець повинен протягом 14 календарних днів з моменту виписки дозволу-довіреності на переоформлення товару сплатити за товар.

Згідно пунктів 7.1.-7.3. строк дії Контракту становить з 29 грудня 2016 року по 31 грудня 2017 року.

На виконання умов Контракту позивачем виписано дозвіл-довіреність на переоформлення продуктів переробки від 29 грудня 2016 року №09/3632, відповідно до якої позивач просив ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" згідно Контракту переоформити у власність відповідача борошно пшеничне у кількості 60.221 тонн, яке належить позивачу та знаходиться на зберіганні (т. I, арк. с. 14).

Також, 29 грудня 2016 сторонами складена та підписана видаткова накладна №4214 (т. I, арк. с. 15), відповідно до якої відповідач отримав борошно пшеничне у кількості 60,221 тонн на загальну суму 340.248,65 грн. (з ПДВ).

28 квітня 2017 року позивач направив відповідачу вимогу №02-08/4/792 від 27 квітня 2017 року про сплату заборгованості за поставлений товар у розмірі 340.248,65 грн., а також нарахованих станом на 27.04.2017 інфляційних втрат, 3% річних, пені та штрафу, яка отримана відповідачем 04 травня 2017 року, однак залишена без реагування.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із купівлею-продажем товару здійснюється Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідачем, відповідно до узгодженого сторонами порядку передання товару, було отримано борошно пшеничне у кількості 60,221 тонн на загальну суму 340.248,65 грн., що підтверджується видатковою накладною №4214 від 29 грудня 2016 року.

Відповідно до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно положень пункту 4.1. Контракту, покупець повинен протягом 14 календарних днів з моменту виписки дозволу-довіреності на переоформлення товару сплатити за товар.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать матеріали справи, позивачем виписано дозвіл-довіреність на переоформлення продуктів переробки від 29 грудня 2016 року №09/3632, відповідно до якої позивач просив ТОВ "Маріупольський млинкомбінат" згідно Контракту переоформити у власність відповідача борошно пшеничне у кількості 60,221 тонн, яке належить позивачу та знаходиться на зберіганні (т. I, арк. с. 14). Таким чином, зазначений товар перейшов у власність відповідача і відповідач повинен був оплатити його у строк до 12 січня 2017 року включно.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати вказаної заборгованості на момент подання даного позову.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом із тим, під час розгляду справи відповідач здійснив часткове погашення заборгованості в розмірі 25.000,00 грн. що підтверджується платіжними дорученнями 5313 від 26 червня 2017 року та №3430 від 26 червня 2017 року (т. I, арк. с. 43-44).

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач проти обставин, які повідомлені позивачем, не заперечував, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 315.248,65 грн. основного боргу, в частині стягнення 25.000,00 грн. основного боргу провадження у справі слід припинити, у зв'язку із відсутністю предмету спору.

В силу частини 2 статті 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно пункту 8.4 Контракту, за порушення Покупцем строків оплати товару відповідно до п.п. 2.3. та 4.1. цього Контракту, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день такого прострочення та штраф в розмір: 7 відсотків загальної ціни товару.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Контракту, позивач здійснив нарахування відповідачу пені в сумі 35.329,92 грн., інфляційних втрат у розмірі 16.619,58 грн. та 3% річних у сумі 3.887,22 грн. за період з 13 січня 2017 року по 31 травня 2017 року, а також 7% штрафу в розмірі 23.817,41 грн.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача про наявність у справі двох різних розрахунків вищевказаних сум, оскільки наявний у справі розрахунок суми заборгованості, складений станом на 27 квітня 2017 року, було виконано позивачем при зверненні до відповідача з вимогою №02-08/4/792 від 27 квітня 2017 року. Позовні ж вимоги розраховані позивачем станом на 31 травня 2017 року та наявний у справі відповідний розрахунок цих сум повністю відповідає прохальній частині позовної заяви.

Посилання відповідача на неможливість нарахування 3% річних, оскільки Контрактом передбачено сплату штрафних санкцій, судом відхиляються оскільки згідно пункту 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у даній справі, що складаються з 6.298,40 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 525, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 655 Цивільного кодексу України, статтями 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ч.1 ст.80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібзавод Салтівський" (61153, м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд. 1, ) 315.248,65 грн. основної заборгованості, 35.329,92 грн. пені, 23.817,41 грн. штрафу, 16.619,58 грн. інфляційних втрат, 3.877,22 грн. 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 6.298,40 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В частині стягнення 25.000,00 грн. основної заборгованості провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 09.08.2017 р.

Суддя ОСОБА_2

/Справа №922/1932/17/