ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" липня 2017 р.Справа № 922/4109/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (м. Київ)
до Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (м. Харків)
про стягнення 121739,61 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 р. публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (надалі - позивач) подало до господарського суду Харківської області позовну заяву №13568/4/28-2 від 23.11.2016 р. до приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (надалі - відповідач), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь частину заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р. в розмірі 121739,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3430756,78 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті нарахованих процентів за період з 04.10.2016 р. по 20.11.2016 р. за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р., що є порушенням пунктів 6.1 і 6.3 вказаного договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.12.2016 р. було зупинено провадження у справі №922/4109/16 до вирішення пов'язаної з нею справи №922/6554/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (м. Харків) до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (м. Київ) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (м. Київ), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (м. Київ) та Національного банку України (м. Київ) про визнання недійсним в частині договору про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р. та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю Аромасервіс (м. Київ) до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (м. Київ) і Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (м. Харків) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні на першого відповідача: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (м. Київ), Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (м. Київ) та Національного банку України (м. Київ) про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 р.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2017 р. було залишено без змін ухвалу господарського суду Харківської області від 28.12.2016 р. у справі №922/4109/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 р. було скасовано ухвалу господарського суду Харківської області від 28.12.2016 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 10.02.2017 р. у справі №922/4109/16, а справу передано до господарського суду Харківської області для розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 20 ГПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Наряду з цим, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.06 р., суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (заява №7577/02) від 03.05.2007 р., Суд нагадує, що "бесторонність", в сенсі п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

Крім того, у рішенні в справі "Романова проти України" (заява №33089/02) від 13.12.07 р. Європейський суд з прав людини з посиланням на свою прецедентну практику наголосив, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участь у її новому розгляді після повернення справи судом вищої інстанції. Ця стаття демонструє мету національного законодавства усунути всі розумні сумніви щодо безсторонності такого суду. (див. "Пфайфер та Планкл проти Австрії", рішення від 25.02.1992 р., серія А №227, п. 36, "Обершлік проти Австрії", №1, рішення від 23.05.91 р., серія А №204, п. 49).

Відповідно до п. 1.2.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", за змістом частини першою статті 20 ГПК України суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови (у справі про банкрутство), прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. У разі скасування апеляційною або касаційною інстанціями ухвал місцевого господарського суду визначення суддів або колегії суддів для розгляду справ здійснюється з урахуванням наведеного у підпункті 2.3.43 пункту 2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. №30 (з подальшими змінами).

Враховуючи практику Європейського суду, що є джерелом права, а також те, що суддя, який брав участь в розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування ухвали, прийнятої за його участю, суддя Ольшанченко В.І. вважає, що не може брати участь у подальшому розгляді даної справи, на підставі чого, керуючись приписами ст. 20 ГПК України, дійшов висновку про заявлення та задоволення самовідводу.

За таких обставин, враховуючи скасування ухвали, прийнятої за моєю участю, керуючись ст.ст. 2-1, 20, 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити самовідвід судді Ольшанченко В.І. у справі №922/4109/16.

Передати справу №922/4109/16 для визначення складу суду автоматизованою системою документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1