РІШЕННЯ

15 серпня 2017 року Справа № 913/564/17

Провадження №34/913/564/17

Господарський суд Луганської області у складі:

суддя Іванов А.В.

при секретарі судового засідання - Богуславській Є.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СЕНСІ, м. Суми

до відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Первомайський електромеханічний завод, м. Первомайськ Луганської області

про стягнення 41299 грн. 10 коп.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_2, представник за довіреністю №518 від 23.11.2016;

від відповідача - представник не прибув;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СЕНСІ (далі ТОВ «СЕНСІ») звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса (далі ТДВ «Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса») про стягнення заборгованості за договором поставки №32/29-14 від 24.01.2014 у розмірі 41299 грн. 10 коп., з яких 34881 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 6418 грн. 10 коп. - сума пені та 1600 грн. 00коп. - сума сплаченого судового збору.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 18.07.2017 року здійснено автоматичний розподіл в автоматизованій системі документообігу суду та справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.07.2017 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 15.08.2017 о 14 год. 50 хв.

Представник позивача надав усні пояснення по суті заявлених вимог. Позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не надав.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 2.1 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (зі змінами) передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

У судовому засіданні 15.08.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.2014 між ТДВ Первомайський електромеханічний завод (далі продавець) та ТОВ «СЕНСІ» (далі покупець) було укладено договір поставки №32/29-14.

Відповідно до п. 1.1. договору продавець продає, а покупець купляє електродвигуни (далі товар), що вказані в специфікаціях до цього договору, які є його невідємною частиною.

Згідно з п. 2.1. договору ціна на товар, що продається за цим договором, вказана в специфікаціях.

У п. 3.1 договору передбачено, що продавець поставляє покупцю продукцію на умовах FCA за адресою: м. Первомайськ, пер. Заводський, 1.

Продавець здійснює поставку електродвигунів серій: 3В, ВР, 2В, ВР; 2ЭДКОФ-250; ВАО2-280,315 протягом чотирьох тижнів з моменту надходження 50% передплати, якщо таких немає на складі готової продукції (п. 3.2. договору);

Відповідно до п. 3.3. договору продавець здійснює поставку електродвигунів серій: ВРК; ВАОК; ВАО2-355; ВАО5П-450, ЭКВФ; ЭДКВФ протягом семи тижнів з моменту надходження 50 % передплати; ВАО5П-560 комбайнові протягом десяти тижнів з моменту надходження 50% передплати.

Згідно з п. 3.4. договору при наявності продукції на складі готової продукції відвантаження здійснюється при 100% оплаті, якщо інший порядок та строки не зазначені в специфікаціях до цього договору.

Пунктом 4.1. договору передбачено, покупець здійснює оплату продавцю за кожну окрему партію продукції в наступному порядку (якщо інше не передбачено в специфікаціях до цього договору):

- 50% передплата;

- 500% по факту виготовлення продукції.

Факт виготовлення продукції підтверджується продавцем в письмовому вигляді (шляхом факсимільного звязку або електронною поштою) (п. 4.2 договору).

Згідно з п. 7.1 договору за невиконання або неналежне виконання обовязків за договором, сторони несуть відповідальність у відповідності до законодавства України.

Відповідно до п. 7.3. договору у разі прострочки поставки товару продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,05% від вартості непоставленої продукції за кожен день прострочки.

У разі перевищення строків поставки більше, ніж на 20 (двадцять) календарних днів, покупець вправі відмовитись від продукції та вимагати повернення її вартості з компенсацією за понесені витрати. В такому випадку, повернення відбудеться не пізніше 5 (пяти) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги від покупця (п. 7.4 договору).

У п. 7.5. договору передбачено, що за порушення строку, передбаченого п. 7.4. цього договору, продавець сплачує на вимогу покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочки повернення витрат, сплачених за неякісний товар.

Продавцем було виставлено рахунок №1/1 від 01.07.2014 на суму 69 762 грн. 00 коп. (а.с. 12).

Відповідно до платіжного доручення №4403 від 03.07.2014 ТОВ «СЕНСІ» сплатило продавцю суму передплати за електродвигун у сумі 34 881 грн. 00 коп. (а.с. 13). Вказане також підтверджується банківською випискою по особовому рахунку №9806 за 03.07.2014. (а.с.14).

Таким чином, борг заявлений до стягнення позивачем з відповідача утворився за період з 25.07.2014 у відповідності до п. 3.2. договору.

Отже, відповідач свої обовязки за договором щодо своєчасного виготовлення продукції належним чином не виконав, внаслідок чого за ним на момент звернення позивача до суду з цим позовом утворилась заборгованість у сумі 34 881 грн. 00 коп.

27.04.2017 позивач направив на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням письмову претензію №181 від 21.04.2017 з вимогою в строк до 31.05.2017 повернути сплачені за продукцію грошові кошти в сумі 34 881,00 грн., яку відповідачем не було отримано.

Крім того, 26.04.2017 позивач направив скановану копію претензії №181 від 21.04.2017 на електронну адресу відповідача, яка вказана на офіційному сайті ТДВ «Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса». Проте електронний лист також не був доставлений відповідачу з техничних причин.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується (частини 1, 2 статті 673 ЦК України).

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи викладене, судом встановлено, що позивачем, як покупцем, на виконання умов договору поставки №32/29-14 від 24.01.2014, було сплачено передплату за товар відповідно рахунку №1/1 від 01.07.2014 у сумі 34 881 грн. 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням №4403 від 03.07.2014 на суму 34 881 грн. та банківською випискою по особовому рахунку №9806 за 03.07.2014. Відповідач свої зобовязання по виготовленню та поставці продукції у відповідності до п. 3.2. Договору не виконав. Станом на момент розгляду справи доказів протилежного суду надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором поставки №32/29-14 від 24.01.2014 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 34 881 грн. 00 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 6418 грн. 10 коп. за період з 25.07.2014 по 24.01.2015, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до приписів п. 3.2. договору №32/29-14 від 24.01.2014 днем виконання відповідачем зобовязання за договором є 24.07.2014.

Як вбачається з позовної заяви, позивач у відповідності до п. 7.3. договору поставки №32/29-14 від 24.01.2014 нарахував пеню з 25.07.2014 по 24.01.2015 за 184 календарних дня.

Перевіривши розрахунок позивача, вказаний в позовній заяві, суд дійшов висновку про правильність розрахунку ТОВ «СЕНСІ». З огляду на викладене вимога позивача про стягнення пені за період з 25.07.2014 по 24.01.2015 в сумі 6418,10 грн. підлягає задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг в сумі 34 881 грн. 00 коп. та пені за прострочення поставки продукції за період з 25.07.2014 по 24.01.2015 в сумі 6418 грн. 10 коп.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СЕНСІ до ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса" задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю "Первомайський електромеханічний завод ім. К. Маркса", 93202, м. Первомайськ Луганської області, пров. Заводський, 1, , на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю СЕНСІ, 40022, м. Суми, вул. Тополянська, 9/4, , борг в сумі 41 299 грн. 10 коп., з попередня оплата за договором поставки №32/29-14 від 24.01.2014 в сумі 34 881 грн. 00 коп., пеня за період з 25.07.2014 по 24.01.2015 в сумі 6418 грн. 10 коп. та судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп.,

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.08.2017.

Суддя А.В. Іванов