ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Справа № 918/1162/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Ковтонюк Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"
на рішення та постановуГосподарського суду Рівненської області від 03.01.2017 Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017
у справі№ 918/1162/16 Господарського суду Рівненської області
за позовомДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція"
до треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаКузнецовської міської ради; 1) Кузнецовське міське комунальне підприємство, 2) Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, 3) ОСББ "Вараш 17"
про за участю від позивача: від відповідача: від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: визнання рішення незаконним, не з'явились, не з'явились, 1) не з'явились, 2) не з'явились, 3) не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Кузнецовської міської ради про визнання незаконним рішення Кузнецовської міської ради № 376 від 07.10.2016 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 з комунальної власності в управління ОСББ "Вараш 17".

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 у справі № 918/1162/16 (суддя Андрійчук О.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16 (у складі колегії суддів: Розізнаної І.В.-головуючого, Мельник О.В., Грязнов В.В.) рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 у справі № 918/1162/16 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16 скасувати, і прийняти нове рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права господарськими судами.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що розпорядженням міського голови Кузнецовської міської ради № 240-р "Про передачу об'єктів житлового фонду ВП "Рівненська АЕС" та об'єктів, призначених для його обслуговування" на баланс Кузнецовського міського комунального підприємства 20.09.2002 передано відомчий житловий фонд.

На примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває зведене виконавче провадження № 44201994, до складу якого входять 37 виконавчих документів на загальну суму 70620157,74 грн., з урахуванням виконавчого збору - 7062015,77 грн., а всього - 77682173, 51 грн., боржником за яким є третя особа - Кузнецовське міське комунальне підприємство, а стягувачем - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція".

Постановою Державної виконавчої служби Кузнецовського МУЮ від 23.11.2016 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках Кузнецовського міського комунального підприємства.

Постановою Державної виконавчої служби Кузнецовського МУЮ від 16.03.2016 накладено арешт на житловий будинок Вараш 17, а також заборонено здійснювати відчуження, передачу, пошкодження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Рішенням Кузнецовської міської ради від 15.06.2016 № 281 "Про заборону відчуження об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Кузнецовськ" вирішено заборонити здійснення будь-яких дій, наслідком яких є відчуження об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Кузнецовськ без згоди Кузнецовської міської ради, яка приймає такі рішення на своїх пленарних засіданнях.

Рішенням Кузнецовської міської ради № 376 від 07.10.2016 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 з комунальної власності в управління ОСББ "Вараш 17", вирішено передати багатоквартирний будинок, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон буд.17 з комунальної власності в управління ОСББ "Вараш 17".

Рішенням Кузнецовської міської ради № 381 від 28.10.2016 "Про скасування розпорядження міського голови "Про передачу об'єктів житлового фонду ВП "Рівненська АЕС" та об'єктів, призначених для його обслуговування" від 20.09.2002 № 240-р" вирішено скасувати як незаконне розпорядження міського голови.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсним рішення Кузнецовської міської ради № 376 від 07.10.2016 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 з комунальної власності в управління ОСББ "Вараш 17".

Позивач вважає, що рішення міської ради було прийнято відповідачем з порушенням вимог закону та всупереч заборони на відчуження (передачу) зазначеного майна. Крім цього, позивач вказує на допущені порушення у порядку оприлюднення рішення та надання часу для прийняття зауважень та пропозицій, як цього вимагає Регламент Кузнецовської міської ради та Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Реалізуючи передбачене у вказаній нормі право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача або ж запобіжить його порушенню. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, судовий захист цивільного права та інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа та від характеру його порушення.

Під час вирішення спору суд з'ясовує характер спірних правовідносин (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з'ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були або ж можуть бути вони порушеними.

При цьому, слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов'язків. Відповідно до них цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки.

Матеріальний аспект захисту охоплюється положеннями гл. 3 ЦК України, в якій йдеться саме про захист цивільних прав та інтересів.

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб'єктам цивільного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

У розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування базового рівня, статус та повноваження яких визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

За приписами ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам міст належить право комунальної власності, зокрема, на рухоме і нерухоме майно, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, нежитлові приміщення, та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою.

Відповідно до п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Аналізуючи дані норми права суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідач від імені та в інтересах територіальної громади відповідно до закону має право здійснювати правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами комунальної власності.

Судами встановлено, що відповідно до п. 1.1. статуту Кузнецовського міського комунального підприємства, затвердженого рішенням Кузнецовської міської ради № 31 від 15.12.2015, підприємство створено відповідно до рішення сесії Кузнецовської міської ради від 21.12.1999 № 81.

Відповідно до п. 1.2. статуту Кузнецовська міська рада є засновником і власником підприємства.

Відповідно до п. 1.10. статуту підприємство не відповідає за зобов'язаннями власника, а власник не відповідає за зобов'язаннями підприємства.

Метою створення підприємства є створення сприятливих умов для суб'єктів господарювання, які утримують об'єкти соціальної інфраструктури, збереження функціонального призначення цих об'єктів (п. 2.1. статуту).

Підприємство користується правом господарського відання щодо закріпленого за ним майна. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються власником підприємства (п. п. п 2.4., 2.5 статуту).

Матеріалами справи підтверджується, що багатоквартирний будинок, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 перебуває на балансі Кузнецовського міського комунального підприємства та закріплений за останнім на праві господарського відання.

Статтею 136 ГК України передбачено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Судом апеляційної інстанції зазначено, що перебування на балансі та закріплення за Кузнецовським міським комунальним підприємством на праві господарського відання багатоквартирного житлового будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м.Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 не підтверджує набуття останнім у встановленому законом порядку права власності на даний будинок, а лише надає можливість підприємству здійснювати свою статутну діяльності для забезпечення потреб територіальної громади міста у послугах з обслуговування та ремонту житла, тощо. Відповідно до п. 1.10. статуту Кузнецовського міського комунального підприємства Кузнецовська міська рада, як власник комунального підприємства, не відповідає за зобов'язаннями останнього, тому вимоги позивача (стягувача) у зведеному виконавчому провадженні, боржником за яким є комунальне підприємство не можуть бути задоволенні за рахунок майна відповідача.

Крім цього, як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується реєстраційною справою, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстром прав власності на нерухоме майно, багатоквартирний будинок за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 нараховує 142 квартири, з яких: 139 приватизовані, тому 97,89% багатоквартирного будинку знаходиться у приватній власності фізичних осіб.

В свою чергу, решта неприватизованих квартир та частина інших приміщень (в тому числі, допоміжні та загального користування) знаходяться у комунальній власності Кузнецовської міської ради. Проте спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, яке не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки зі спільного майна багатоквартирного будинку, а кредитор співвласника не має права вимагати виділення частки із спільного майна багатоквартирного будинку в натурі для звернення стягнення на неї (ч. ч. 1, 3 ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуваним рішенням міською радою передано багатоквартирний будинок з комунальної власності в управління ОСББ "Вараш 17".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 10.06.2016 протоколом № 1 установчих зборів ОСББ "Вараш 17" вирішено створити ОСББ "Вараш 17", затверджено статут об'єднання, а 21.06.2016 проведено державну реєстрацію ОСББ "Вараш 17", що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОПГО.

Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків" передбачено правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

За приписами ст. 4 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об'єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об'єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що міська рада, як власник 2,11 % житлового будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17, вправі передавати в управління майно комунальної власності іншій особі, в даному випадку, Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку, в свою чергу об'єднання, яке створене власниками житлових квартир, що становить 97,89 % житлового будинку за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17, вправі здійснювати спільне управління будинком, оскільки це право внормоване Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирних будинків".

Відповідно до п. 2 роз'яснення Вищого господарського суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Судом апеляційної інстанції враховано, що відповідач від імені та в інтересах територіальної громади відповідно до зазначеного судом законодавства реалізував надане йому право власника, і прийняв рішення про передачу в управління житлового будинку, який знаходиться у комунальній власності; передача будинку в управління не змінила його форми власності; багатоквартирний будинок не належить комунальному підприємству (боржнику) на праві власності; засновник і власник комунального підприємства (відповідач) не відповідає за зобов'язаннями останнього.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що позивачем в порядку ст. 33, 34 ГПК України не доведено належними та допустимими доказами як порушення так і можливість порушення його прав та законних інтересів прийняттям міською радою рішення № 376 від 07.10.2016 "Про передачу багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: Рівненська обл., м. Кузнецовськ, Вараш мікрорайон, буд. 17 з комунальної власності в управління ОСББ "Вараш 17", тому відсутні підстави для визнання цього рішення недійсним.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16 Господарського суду Рівненської області прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 та постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16 Господарського суду Рівненської області підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16 Господарського суду Рівненської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі № 918/1162/16

Господарського суду Рівненської області залишити без змін.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді:Карабань В.Я.
Ковтонюк Л.В.