ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"09" серпня 2017 р. Справа № 5023/3752/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,

при секретарі Євтушенкові Є.В.,

за участю представників:

прокурор - Ногіна О.М. - на підставі службового посвідчення від 11.02.2015р. №032167;

від позивача - Воронятніков С.В. - за довіреністю від 04.01.2016р. № 04;

від відповідача - Кондратенко О.С. - за довіреністю від 30.01.2017р. №03-36/380;

від 3-ої особи - Мележик Л.Г. - на підставі договору про надання правової допомоги від 07.07.2017р.;

від апелянта - ОСОБА_4 - за довіреністю від 15.03.2017р. №408,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ОСОБА_5 (вх.№3107Х/1) на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у справі № 5023/3752/12,

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків,

до Люботинської міської ради, м. Люботин,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ПП "Дар'я", м. Люботин,

за участю прокурора,

про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у даній справі (суддя Светлічний Ю.В.) позов задоволено повністю. Визнано право власності за державою Україна в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області на нежитлові будівлі:

місто Люботин, вул. Вільна, 16 :

1. Склад металевий літ. "Н-1", 320,8 кв.м.;

2. Тарний склад літ. "Л-1", 228,8 кв.м.;

3. Фруктосховище літ. "Е-1", 235,2 кв.м.;

4. Автогараж літ. "И-1", 57,0 кв.м.;

5. Крамниця літ. "М-1", 81,3 кв.м.;

6. Котельня літ. "П-1", 15,9 кв.м.;

7. Контора (адмін. будівля) літ. "А-1", 256,7 кв.м. та убиральня літ. "Т";

8. Продовольча база літ. "Б-1", 825,9 кв.м. та сарай літ. "Г" і навіси літ. "Д", "О";

9. Побутове приміщення літ. "В-1", 88,5 кв.м.;

10. Склад літ. "Ж-1", 75,7 кв.м.;

11. Автогараж літ. "З-1", 67,2 кв.м.;

12. Склад літ. "К-1", 69,5 кв.м.;

13. Огорожа № 1-4.

місто Люботин, вул. Першотравнева, № 32/36-1 :

1. Магазин "Бережок" літ. "А-1", 175,4 кв.м. та убиральня літ. "Б".

АДРЕСА_1 :

1. Магазин літ. "А-1", 196,1 кв.м. та пункт прийому літ. "Б";

2. Магазин літ. "В-1", 40,4 кв.м.;

3. Майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м. та сарай літ. "Е";

4. Ворота №1.

АДРЕСА_4 :

1. Їдальня літ. "А-2", 975,7 кв.м. та кіоск літ. "Б-1" і сарай літ. "В".

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на положеннях ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316, 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та п. 10 додатку 1 до п. 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, відповідно до якого правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, є, в тому числі, рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності, на підставі яких суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання за державою України в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області права власності на визначені нежитлові будівлі обґрунтованими та підтвердженими наданими до матеріалів справи документами.

ОСОБА_5 з даним рішенням суду першої інстанції не погодилась, звернулась до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині визнання права власності за Регіональним відділенням Фонду державного майна України у АДРЕСА_1: 1. Магазин літ. "В-1", 40,4 кв. м., 2. Майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв. м. та сарай літ. "Е", які належать ОСОБА_5, та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог; здійснити перерозподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що об'єкти, а саме: магазин літ. "В-1", 40,4 кв.м., майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м., сарай літ. "Е", ворота № 1, на які рішенням господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у справі № 5023/3752/12 визнано право власності за державою в особі Фонду державного майна України по Харківській області, до знесення були розміщені на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та у відповідності до договору оренди від 07.04.2014р. передана для будівництва та обслуговування магазину гр. ОСОБА_5, у зв'язку з чим спірні об'єкти, крім воріт, є будівельними матеріалами, які належать на праві власності гр. ОСОБА_5, що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру № 0000983.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у справі № 5023/3752/12 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у справі №5023/3752/12 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.06.2017р. касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2016 року скасовано, а справу № 5023/3752/12 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Так, господарський суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний господарський суд, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5, яка не була учасником спірних правовідносин на момент розгляду справи та ухвалення рішення господарським судом першої інстанції, не врахував вимог норм процесуального права і не навів висновків щодо можливості припинення апеляційного провадження. Разом з тим, суд апеляційної інстанції зробив суперечливі висновки, вказавши про відсутність зв'язку між скаржником і сторонами у справі та одночасно вдавшись до перегляду оскарженого рішення по суті, але при цьому не визначив процесуального становища скаржника.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.06.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу Приватне підприємство "Дар'я" просить припинити провадження у господарській справі, ухваливши відповідну ухвалу (вх.№7222 від 10.07.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі 2-й відповідач з посиланням на вимоги ч.1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), п. 52 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 17 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" вказує на те, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки апелянту для будівництва та обслуговування магазину за рахунок земель категорії житлової та громадської забудови на території Люботинської міської ради Харківської області, на яке в обґрунтування своїх вимог апеляційної скарги посилається заявник, винесене 25.12.2012р., тобто після винесення оскаржуваного судового рішення, у зв'язку з чим заявник апеляційної скарги не був учасником спірних правовідносин на момент розгляду справи, а рішення суду не порушує його прав на власність.

Крім того, 2-й відповідач зазначає, що майно, на яке посилається апелянт, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 0000983, придбане як будівельні матеріали, разом з тим, матеріали справи не містять доказів фізичного існування спірного майна, як нерухомого, а також державної реєстрації цього майна у відповідності до положень ст. 182 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012р. у справі №5023/3752/12 без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін (вх.№7168 від 10.07.2017р.).

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.07.2017р. у зв'язку з перебуванням судді Бородіної Л.І. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Камишевої Л.М., судді Здоровко Л.М.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

Регіональним фондом державного майна України по Харківській області подано заяву (вх.№ 7598 від 19.07.2017р.), в якій просить припинити апеляційне провадження у справі № 5023/3752/12 з посиланням на те, що заявник апеляційної скарги не надав суду належних доказів належності до учасників даного судового провадження на момент розгляду справи та ухвалення рішення господарським судом першої інстанції, у зв'язку з чим його права оскаржуваним судовим рішенням порушено не було.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.08.2017р. у зв'язку з перебуванням судді Камишевої Л.М. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП "Дар'я" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 25.11.2012р. - без змін (вх.№ 8126 від 02.08.2017р.).

Свою позицію у справі 2-й відповідач мотивує тим, що матеріалами справи, зокрема, фактами, встановленими в межах судової справи № 639/489/16-ц підтверджується знаходження нерухомого майна, визнання права власності на яке є предметом спору у даній справі, знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 що свідчать про відсутність у ОСОБА_5 права на оскарження судового рішення, прийнятого в межах справи № 5023/3752/12, оскільки вказана особа лише має право на земельну ділянку по АДРЕСА_2.

ОСОБА_6 подано письмові пояснення (вх.№ 8144 від 03.08.2017р.), в яких зазначає про наявність порушення оскаржуваним судовим рішенням її прав на користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2

Так, скаржник вказує, що фактично магазин літ. "В-1" та інші будівлі, що входять в майновий комплекс, право власності на які визнано оскаржуваним судовим рішенням, є колишнім магазином "ІНФОРМАЦІЯ_1", який розташований за адресою: АДРЕСА_2, та відрізняються лише визначенням адреси місцезнаходження: АДРЕСА_1 що підтверджується наданими до матеріалів справи документами у їх взаємозв'язку: технічним паспортом на нежитлову будівлю "В-1" по АДРЕСА_1 (виготовлений 20.09.2011р.), технічним паспортом на нежитлову будівлю "Д-1" по АДРЕСА_1 (виготовлений 20.09.2011р.), технічним паспортом на громадський будинок магазин по АДРЕСА_1 (виготовлений в квітні 2005 року), прибутковим ордером Люботинського ДКВП Південної залізниці № 983 від 31.07.2002, довідкою від 13.09.2002р. "Про можливість реконструкції магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого в АДРЕСА_2.

Прокуратурою Харківської області подано заяву (вх.№ 8151від 03.08.2017р.), в якій керуючись ст. 29 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК ), а також з урахуванням того, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області неналежним чином здійснює свої службові повноваження та за результатами розгляду вказаної скарги може бути скасоване судове рішення про визнання права власності за державою, чим буде порушено інтереси держави, повідомила про вступ у розгляд справи №5023/3752/12.

Зі змісту п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року N 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" статтею 29 ГПК передбачено представництво прокуратурою інтересів держави в господарському суді у формі участі прокурора у розгляді вже порушеної справи. Прокурор може вступити з власної ініціативи у справу, провадження в якій порушено за позовом інших осіб, на стороні як позивача, так і відповідача, або третьої особи чи особи, яка не брала участі у справі, але щодо якої господарський суд вирішив питання про її права та обов'язки. Прокурор може брати участь також у вже порушеній справі про банкрутство й представляти інтереси громадянина і держави в особі учасників справи про банкрутство.

Відповідне письмове повідомлення прокурора залучається судом до матеріалів справи, а участь прокурора в ній відображається в описовій частині судового рішення, прийнятого зі справи. Прокурор вважається таким, що взяв участь у справі, з дня одержання господарським судом згаданого письмового повідомлення, тобто дня його реєстрації у канцелярії суду.

Люботинською міською радою подано пояснення до апеляційної скарги (вх.№8152 від 03.08.2017р.), а яких зазначає, що будівлі (магазин літ. В-1, майстерня літ. Д-1, сарай літ. Е), на які у 2012 році визнано право власності оскаржуваним рішенням господарського суду за державою в особі Фондом державного майна по Харківській області та у 2016 році набуто право власності ОСОБА_7 станом на 2002 рік вже не існували, оскільки у зв'язку з списанням з балансу державного підприємства як такі, що вичерпали свій економічний та фізичний цикл, придбані ОСОБА_5 як будівельні матеріали. При цьому, у довідці від 13.09.2002р., виданій балансоутримувачем Люботинським Державним виробничо-комерційним підприємством Південної залізниці зазначалось, що приміщення у складі трьох споруд, яке списано з балансу підприємства та продано ОСОБА_5 як будівельні матеріали, розташовано саме за адресою : м. Люботин, АДРЕСА_2.

В судовому засіданні 03.08.2017р. оголошено перерву до 09.08.2017р.

Прокуратурою Харківської області подано письмові пояснення (вх.№ 8355 від 09.08.2017р.), в яких зазначає, що оскільки гр. ОСОБА_5 не була учасником спірних правовідносин на момент розгляду справи, а, отже, її права оскаржуваним судовим рішенням не порушено, що свідчить про наявність підстав для припинення апеляційного провадження у справі № 5023/3752/12 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

ОСОБА_5 надано додаткові документи у справі (вх.№ 8358 від 09.08.2017р.).

В судовому засіданні після перерви представник апелянта, Лозівської міської ради Харківської області підтримали вимоги апеляційної скарги, надали пояснення щодо наявності обставин, які пов'язані з порушенням прав та законних інтересів ОСОБА_5 оскаржуваним судовим рішенням.

Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, Приватного підприємства "Дар'я" заперечували проти вимог апеляційної скарги, наголошували на відсутність у заявника права апеляційного оскарження рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012р. у справі № 5023/3752/12.

Дослідивши матеріали справи, а також доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про припинення провадження у справі №5023/3752/12 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 з огляду на наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, у випадках, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Оскільки вказані правовідносини регулюються нормами Господарського процесуального кодексу України, то саме вказаний законодавчий акт повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Частиною 1 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Таким чином, прийнявши апеляційну скаргу до провадження особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, апеляційний господарський суд повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між заявником і сторонами у справі.

Рішення, оскаржуване такою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто в рішенні суду безпосередньо розглядається й вирішується спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо: в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обов'язки цих осіб. Таке рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їхнє право на судовий захист; у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки цих осіб.

Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не повинен братися до уваги.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XІІ Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених Господарським процесуальним кодексом України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України підстав, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 не визнана учасником судового процесу у справі № 5023/3752/12 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, до Люботинської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ПП "Дар'я", про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна за державною в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області.

В обґрунтування наявності правових підстав для оскарження рішення господарського суду Харківської області від 02.11.2012р. у справі № 5023/3752/12 вказує, що об'єкти магазину літ. "В-1", 40,4 кв.м, майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м, сарай літ. "Е", ворота № 1, на які визнано право власності вищезазначеним рішенням господарського суду за державою в особі Фонду державного майна України по Харківській області, до знесення були розміщені на земельній ділянці, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 тобто зазначені об'єкти, окрім воріт, є будівельними матеріалами, які належать на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 0000983.

Таким чином, на думку апелянта, рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012р. у справі № 5023/3752/12 порушує права та інтереси ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у дані справі визначено визнання права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс колишнього Люботинського державного комерційно-виробничого підприємства Південної залізниці, до якого, зокрема, входить магазин літ. "В-1", 40,4 кв.м, майстерня літ. "Д-1", 20,9 кв.м та сарай літ. "Е", ворота № 1, за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області.

Як вбачається з матеріалів справи, з припиненням Люботинського державного комерційно-виробничого підприємства Південної залізниці надання Регіональним відділенням Фонду державного майна по Харківській області повний перелік документів, які б відображали хід створення (спорудження) спірних будівель, не уявлялось можливим за об'єктивних обставин.

На замовлення Регіонального відділення Фонду державного майна по Харківській області було виготовлено технічні паспорти по всім об'єктам нерухомості, за адресою: м. Люботин, вул. 112, що за даними Люботинської БТІ входили до складу Люботинського державного комерційно-виробничого підприємства Південної залізниці, в тому числі: магазин літ. "А-1" площею 196,1 кв.м, пункт прийому літ. "Б", магазин літ. "В-1" площею 40,4 кв.м, майстерня літ. "Д-1" площею 20,9 кв.м, сарай літ. "Е", ворота № 1.

Факт виготовлення технічних паспортів свідчить, що на момент проведення технічної інвентаризації об'єктів, на які посилається апелянт, в наявності були саме нежитлові будівлі. Доказів оскарження дій Люботинської БТІ при виготовленні технічних паспортів на спіні об'єкти матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

До об'єктів нерухомого майна ЦК України віднесено житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно (статті 331, 376). Згідно із Законом України "Про оренду державного та комунального майна" нерухоме майно поділяється на будівлі, споруди, приміщення (ст. 4).

Зі змісту наведених положень вбачається, що законодавець до нерухомого майна відносить майно, яке має нерозривний зв'язок із земельною ділянкою, переміщення якого є неможливим без його знецінення та зміни його призначення, разом з тим, майно, на яке посилається заявник апеляційної скарги, відповідно до квитанції до прибутково касового ордеру №0000983, придбане як будівельні матеріали, тобто, в якості рухомого майна.

Таким чином, майно, на наявність якого посилається заявник апеляційної скарги в обґрунтування порушення його законних прав та інтересів, не є нерухомим майном. Прав власності чи інших речових прав на нерухоме майно, яке зазначено в оскаржуваному судовому рішенні, за захистом яких вказана особа звернулась з апеляційної скаргою до суду, гр. ОСОБА_5 не має.

Крім того, ОСОБА_5 в обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради від 08.10.2002р. № 808 надано дозвіл приватному підприємцю гр. ОСОБА_5 на розробку проектно-кошторисної документації для будівництва магазину АДРЕСА_2

Рішенням Люботинської міської ради Харківської області від 18.12.2003р.№12/ХУ "Про надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення проекту відведення земельної ділянки по АДРЕСА_2 надано дозвіл гр. ОСОБА_5 на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" та тимчасового розміщення торгівельного кіоску по АДРЕСА_2 за рахунок земель Люботинської міської ради згідно генерального плану забудови, затвердженого міським відділом містобудування та архітектури.

Рішенням Люботинської міської ради Харківської області від 20.04.2007р. № 159 направлено на доопрацювання проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для обслуговування магазину ФОП ОСОБА_5 у частині встановлення меж, враховуючи пропозиції щодо залишення існуючого проїзду у власності територіальної громади Люботинської міської ради.

Рішенням Люботинської міської ради Харківської області від 26.12.2007р. № 738 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1" для комерційного використання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2008р. у справі №2-А-42/2008р. визнано незаконним та скасовано вищезазначене рішення Люботинської міської ради Харківської області від 26.12.2007р. № 738.

Рішенням Люботинської міської ради Харківської області від 25.12.2012р. № 482 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр.ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування магазину за рахунок земель категорії житлової та громадської забудови АДРЕСА_2 "б" на території Люботинської міської ради Харківської області.

07.04.2014р. між Люботинською місткою радою Харківської області та гр.ОСОБА_5 укладено договір оренди земельної ділянки для будівництва та обслуговування магазину, який знаходиться у АДРЕСА_2

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0184 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 кадастровий номер НОМЕР_1. Земельну ділянку надано в оренду строком на 10 років (п. 8 договору).

Таким чином, апелянт зазначає про зайняття земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване судове рішення стосується визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, які знаходяться, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою, що передбачає вирішення питань щодо присвоєння адрес об'єктам нерухомого майна.

З пояснень Люботинської міської ради вбачається, що до затвердження Порядку присвоєння та змін поштових адрес об'єктам нерухомого майна в м. Люботині рішенням Люботинської міської ради від 24.02.2012р. № 64), присвоєння адрес відбувалось одночасно з прийняттям рішень про надання дозволів на виготовлення проектно-кошторисної документації для будівництва об'єктів нерухомого майна або на розроблення проектів відведення земельної ділянки.

Відповідно до рішення виконкому Люботинської міської ради від 08.10.2002 р. №808 було надано дозвіл ОСОБА_5 на розробку проектно-кошторисної документації для будівництва магазину в АДРЕСА_2, рішенням Люботинської міської ради від 18.12.2003 р. № 12/ХV було надано дозвіл ОСОБА_5 на складання проекту відведення земельної ділянки для будівництва магазину по АДРЕСА_2 міста Люботина. Тобто, вказану адресу визначено (присвоєно) відповідними рішеннями ще у 2002-2003 роках.

Таким чином з наданих апелянтом до матеріалів справи документів вбачається, що земельна ділянка, надана на підставі рішення Люботинської міської ради від 25.12.2012р. №482, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 "б", яка є відмінною від адреси місцезнаходження спірного нерухомого майна, що не спростовано учасниками судового процесу належним та допустимими доказами у справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення, за яким держава в особі Регіонального відділу Фонду державного майна України по Харківській області набув право власності на нежитлові будівлі, яке на думку заявника апеляційної скарги, порушує його права та інтереси, було прийнято 05.11.2012 р., а рішення Люботинської міської ради Харківської області № 482, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_5 для будівництва та обслуговування магазину за рахунок земель категорії житлової та громадської забудови АДРЕСА_2 "б" на території Люботинської міської ради Харківської області, на яке в обґрунтування своїх вимог апеляційної скарги посилається заявник, винесене 25.12.2012р., тобто після винесення оскаржуваного рішення господарського суду Харківської області.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів покладений на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Інших доказів того, що оскаржуване рішення господарського суду порушує права та законні інтереси ОСОБА_5 заявником апеляційної скарги в порушення приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги не додано.

Слід зазначити, що в постанові Вищого господарського суду України від 27.05.2008р. у справі № 40/430/07 за позовом Південного торгівельно-виробничого державного підприємства "Желдорресторан" до Люботинської міської ради Харківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерства транспорту і зв'язку України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача комунального підприємства Люботинське містке бюро технічної інвентаризації, про визнання права повного господарського відання, зазначено, що рішенням суду від 23.10.2007р. не визнано право господарського відання на об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресоюАДРЕСА_3 у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказані об'єкти розташовані за адресою: м.Люботин, АДРЕСА_1 належать ОСОБА_5 на праві власності чи знаходяться у її користуванні.

За таких обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновків, що оскаржувані судові акти не порушують прав і обов'язків заявника касаційної скарги, тому фізична особа-підприємець ОСОБА_5 не має права на касаційне оскарження рішення у даній справі.

Отже, встановивши той факт, що апелянт не є стороною чи учасником судового процесу у справі № 5023/3752/12, питання про права та обов'язки скаржника місцевим господарським судом не вирішувались, і апелянтом не доведено, що оскаржуване рішення зачіпає чи порушує її права та охоронювані законом інтереси, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про неможливість здійснення апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо доказів того, що оскаржуване рішення господарського суду порушує права та обов'язки скаржника до апеляційної скарги не додано.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у справі № 5023/3752/12 підлягає припиненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями п. 1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 86, 99, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

УХВАЛИЛА:

Провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення господарського суду Харківської області від 05.11.2012 р. у справі №5023/3752/12 припинити.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко