ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Справа № 924/1059/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Стратієнко Л.В. (доповідач)
суддів Карабаня В.Я., Нєсвєтової Н.М.
за участі представників: позивача: відповідача: 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не з'явився не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради
на рішення та постановуГосподарського суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року Рівненського апеляційного господарського суду від 24 травня 2017 року
у справі№ 924/1059/16
за позовомпублічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії
доУправління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаГоловне управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області
про стягнення 191 458,70 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 р. позивач звернувся до суду з позовом (з урахування заяви про уточнення) про стягнення з відповідача 181 361, 26 грн основного боргу, 1 875, 53 грн 3 % річних, 8 221, 91 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 26.12.2016 (суддя - Заярнюк І.В.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 (головуючий - Василишин А.Р., судді - Петухов М.Г., Бучинська Г.Б.), позов задоволено.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Хмельницької філії 181 361,26 грн боргу за надані телекомунікайні послуги пільговим категоріям споживачів, 1 875,53 грн 3% річних, 8 221,91 грн інфляційних втрат, судовий збір.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неповноту встановлення обставин справи при вирішенні спору, порушення норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами, впродовж грудня 2015 року по серпень 2016 року ПАТ "Укртелеком" в особі Хмельницької філії ПАТ "Укртелеком" надавав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам міста Славута, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги та підпадають під дію Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства" на загальну суму 181 361,26 грн, а саме в грудні 2015 року - на суму 22 453,58 грн, у січні 2016 року - на суму 20 930,73 грн, у лютому 2016 року - на суму 20 680,96 грн, в березні - на суму 20 272,53 грн, в квітні - на суму 20 029,42 грн, в травні - на суму 20 142,26 грн, у червні - на суму 19 913,78 грн, в липні - на суму 14 927,03 грн, в серпні - на суму 22 010,97 грн, що підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за періоди у грудні 2015 року, січні 2016 року, лютому 2016 року, березні 2016 року, квітні 2016 року, травні 2016 року, червні 2016 року, липні 2016 року, серпні 2016 року.

Позивач щомісячно направляв відповідачу звіти для розрахунку за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів (а.с. 33-41, т. 1).

Станом на 01.01.2016 між Хмельницькою філією ПАТ "Укртелеком" та Славутським управлінням праці та соціального захисту населення (Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради) були складенні акти звіряння розрахунків за надані на пільговій основі послуги, яким погоджена заборгованість у сумі 22 453,58 грн.

Також позивачем надсилались акти звіряння розрахунків за надані населенню пільги за послуги зв'язку за 2016 рік, однак останній їх не підписував.

25.11.2016 між позивачем і відповідачем було складено довідку щодо звіряння розрахунків за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах населенню міста Славута за період з 01.01.2016 по 01.09.2016, якою підтверджувалось надання послуг за цей період на суму 158 907,68 грн.

Вказана довідка підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Однак, відповідач наданні позивачем телекомунікаційні послуги на суму 181 361,26 грн за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року не оплатив.

Позивач просить стягнути з відповідача (з урахування заяви про уточнення) 181 361, 26 грн основного боргу, 1 875, 53 грн 3 % річних, 8 221, 91 грн інфляційних втрат.

Пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Норми вказаних Законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікація надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Статтями 89, 102 Бюджетного кодексу України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у місті Славута є Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради, а відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Згідно з ч. 6 ст. 48 БК України зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Аналогічні приписи містить і ст. 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та рішення Європейського суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446).

Оскільки відповідач не оплатив телекомунікаційні послуги, які надавались позивачем на пільгових умовах громадянам міста Славута за період з грудня 2015 року по серпень 2016 року, то господарські суди, здійснивши перерахунок, прийшли до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 181 361, 26 грн основного боргу та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 1 875, 53 грн 3 % річних та 8 221, 91 грн інфляційних втрат.

Щодо доводів відповідача в касаційній скарзі про те, що між сторонами не виникло договірних зобов'язань, то слід зазнати, що чинне законодавство України (зокрема в силу п. 2 постанови КМУ "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" № 256 від 04.03.2002) не передбачає обов'язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям громадян, адже зобов'язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із Законів України і не залежать від бажання сторін.

Посилання відповідача в касаційній скарзі на відсутність субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв'язку не є підставою для відмови в позові, оскільки відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Щодо доводів Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради про те, що воно не є належним відповідачем у справі, то вони є безпідставними, адже у цих спірних правовідносинах саме Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради (розпорядник коштів бюджетного фінансування) виступає як зобов'язана сторона і є належним відповідачем.

Інші доводи касаційної скарги повторюють доводи апеляційної скарги, які були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, та спростовані висновками суду, викладеними в постанові апеляційного господарського суду.

Враховуючи викладене, підстав для скасування судових рішень, постановлених відповідно до вимог закону та встановлених у справі обставин, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Славутської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24 травня 2017 року у справі за № 924/1059/16 - без змін.

Головуючий, суддя Л. Стратієнко
Суддя В. Карабань
Суддя Н. Нєсвєтова