ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" серпня 2017 р.Справа № 924/565/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Хмельницький

про стягнення 81200 грн. збитків

Суддя Смаровоз М.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_3 за довіреністю від 25.05.2016р.;

відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 01.08.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач, з урахуванням заяви від 01.08.2017р., просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 81200 грн. збитків. Завдання відповідачем збитків позивач, зокрема, обгрунтовує тим, що незважаючи на те, що на виконання умов п. 2.2 договору на виготовлення та поставку трансформаторної підстанції та конденсаторної установки, укладеного 28.03.2016р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (постачальником), позивачем перераховано відповідачу 81200 грн. авансу, протягом усього часу дії означеного договору фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не вчинялись жодні дії, спрямовані на виконання постачальником своїх зобовязань за вказаним договором.

Відтак, позивач просить задовольнити позов в повному обсязі.

Судом відзначається, що ухвала про порушення провадження у даній справі надсилалась відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Водночас, у разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином (ст.64 ГПК України).

Таким чином, незважаючи на те, що відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позов не подав, позовні вимоги не оспорив, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами згідно зі ст. 75 ГПК України (при цьому судом враховано, що у судовому засіданні 01.08.2017р. представник позивача, вказуючи на ухилення відповідача від отримання письмових вимог, позовної заяви та ухвали в даній справі, які надсилались на юридичну адресу відповідача, наполягає на вирішенні спору по суті в даному судовому засіданні, посилаючись на те, що провадження у даній справі порушено ще 16.06.2017р.).

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено наступне.

28.03.2016р. між фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (постачальником) укладено договір на виготовлення та поставку трансформаторної підстанції і конденсаторної установки, згідно зі змістом якого постачальник зобовязується передати у власність, а покупець оплатити електроматеріали (надалі товар) відповідно до рахунків фактур, які додаються до договору і є невідємною його частиною (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.1 договору загальна вартість товару становить 181000,00 грн. Остаточна вартість товару зазначається в рахунку, який виставляється постачальником покупцю після підписання сторонами акту прийому-передачі товару.

Покупець зобовязаний протягом 1 днів після підписання цього договору внести авансовий платіж у розмірі 81200,00 грн. на розрахунковий рахунок постачальника (п. 2.2 договору). Згідно з п.п. 2.4, 2.7 договору товар постачається на протязі 3 банківських днів після 100% оплати. Постачальник зобовязаний дати покупцю достатнє повідомлення щодо часу і місця, коли і де товар буде передано в розпорядження останнього.

У розділі 3 договору сторони узгодили, що товар передається по кількості і якості відповідно до товаросупровідних документів: товарно-транспортної накладної, видаткової накладної, паспорта та актів вимірювань. Товар переходить у власність покупця з моменту підписання видаткової накладної та інших необхідних документів на товар або акту прийняття.

Даний договір укладений терміном до 31 грудня 2016р. і може бути пролонгований на термін за погодженням сторін (п. 8.2 договору).

Даний договір підписано сторонами та скріплено відбитком печатки з боку позивача.

На виконання умов п. 2.2 договору позивачем перераховано відповідачу 81200,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №772 від 28.03.2016р. та №773 від 29.03.2016р.

Враховуючи невиконання відповідачем умов договору від 28.06.2016р. протягом усього періоду його чинності, 04.01.2017р. позивач звернувся з письмовою вимогою про повернення грошових коштів в розмірі 81200,00 грн., яка залишена ФОП ОСОБА_2 без належного реагування.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

Згідно з п.8 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст.20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, з-поміж іншого, шляхом відшкодування збитків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст.1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частинами 1, 2 ст.614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, з огляду на встановлені судом факти, зокрема, зважаючи на те, що на виконання умов п. 2.2 договору на виготовлення та поставку трансформаторної підстанції та конденсаторної установки, укладеного 28.03.2016р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупцем) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (постачальником), позивачем перераховано відповідачу 81200 грн. авансу, однак протягом усього часу дії означеного договору фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не вчинялись жодні дії, спрямовані на виконання постачальником своїх зобовязань за вказаним договором, враховуючи недоведення відповідачем відсутності його вини в означеній бездіяльності та понесення позивачем внаслідок цього витрат у сумі 81200 грн., суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 81200 грн. збитків, завданих невиконанням відповідачем своїх договірних зобовязань. Відповідачем доказів на підтвердження добровільного відшкодування зазначених збитків не подано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Хмельницький про стягнення 81200 грн. збитків задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 81200 грн. збитків, 1600 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 07.08.2017р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддрук. 2 прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (29000, АДРЕСА_2).