ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.08.2017 р. Справа № 914/3210/15

За скаргою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м. Львів
про:визнання недійсними постанов про накладення штрафу від 11.05.2017р. ВП №52070060, про стягнення виконавчого збору від 11.05.2017р. ВП №52382668, винесених головним державним виконавцем Галицького ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області
у справі:№ 914/3210/15
за позовом:Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Краківський ринок», м. Львів
про:стягнення 364947,62 грн. боргу, розірвання договору оренди від 21.05.2012р. №Г-8282-12, зобовязання повернути обєкт оренди
Суддя Крупник Р.В. Секретар Гелеш Г.М.
Представники сторін:
від скаржника:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 25.01.2017р.);
від позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність №2302-вих-94 від 11.01.2017р.);
від органу ДВС:не зявився.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

ВСТАНОВИВ:

09.06.2017р. на адресу господарського суду Львівської області від ТОВ «Краківський ринок» надійшла:

- скарга на дії органу державної виконавчої служби б/н від 06.06.2017р. (вх. №2523/17 від 09.06.2017р.), відповідно до якої скаржник просить суд визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку на звернення до суду зі скаргою поважною та відновити пропущений строк на подання скарги; визнати доводи ТОВ «Краківський ринок» викладені у скарзі правомірними у звязку з чим скаргу задоволити, визнати недійсною постанову про накладення штрафу від 11.05.2017р. ВП №52070060, винесену головним державним виконавцем Галицького ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області;

- скарга на дії органу державної виконавчої служби б/н від 06.06.2017р. (вх. №2524/17 від 09.06.2017р.), відповідно до якої скаржник просить суд визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку на звернення до суду зі скаргою поважною та відновити пропущений строк на подання скарги; визнати доводи ТОВ «Краківський ринок» викладені у скарзі правомірними у звязку з чим скаргу задоволити, визнати недійсною постанову про стягнення виконавчого збору від 11.05.2017р. ВП №52070060, винесену головним державним виконавцем Галицького ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області.

Ухвалою від 12.06.2017р. суд відновив ТОВ «Краківський ринок» строки для подання скарг, прийняв скарги до розгляду, обєднав подані скарги в одне провадження, їх розгляд призначив на 26.06.2017р. Розгляд скарг відкладався на 03.08.2017р. та 10.08.2017р., про що судом винесено відповідні ухвали.

Представник скаржника в судове засідання зявився, подані скарги підтримав, просив суд їх задоволити повністю. 04.08.2017р. через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи копій матеріалів виконавчого провадження, які вимагалися судом. Вимоги викладені в скаргах мотивує тим, що 26.04.2016р. господарським судом Львівської області на виконання постанови ВГС України від 13.04.2016р. було видано, зокрема, наказ про зобовязання ТОВ «Краківський ринок» звільнити і повернути Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 20 за актом приймання-передачі. 01.09.2016р. державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на примусове виконання зазначеного наказу. 12.05.2017р. боржник звернувся до Галицького ВДВС м. Львів з листом-гарантією, яким просив відтермінувати виконання наказу до 01.06.2017р., оскільки товариством були вчинені заходи щодо часткового звільнення та передачі приміщення, однак враховуючи, що доступ до таких приміщень здійснюється через приміщення, котрі знаходяться в орендному користуванні за договором №Г-8281-12 від 21.05.2012р. та який 21.05.2017р. закінчується, в повній мірі виконати рішення суду наразі не вдається. 13.05.2017р. на адресу боржника надійшла постанова головного державного виконавця Галицького ВДВС м. Львів про накладення штрафу від 11.05.2017р. ВП №52070060 (в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) та постанова про стягнення виконавчого збору від 11.05.2017р. ВП №52070060 (в розмірі 12800,00 грн.). На думку скаржника, винесені 11.05.2017р. державним виконавцем постанови слід визнати недійсними. По-перше, постанова про накладення штрафу не встановлює будь яких фактів та не описує обставин щодо невиконання боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк; постанова не відповідає вимогам п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Мінюсту від 02.06.2012р. №512/5, оскільки не висвітлює визначені законом підстави (факти, обставини, встановлені державним виконавцем), з яких державний виконавець дійшов висновку про невиконання рішення суду, дані про складання відповідних актів та самі акти згідно п. 8 Інструкції є відсутні; постанова не містить відомостей щодо того як перевірялися виконання рішення судів; оригіналів документів, якими ця перевірка оформлена; чим зафіксовано невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк та з яких документів вбачається сам факт невиконання, зазначення переліку та доводів (доказів) неповажних причин з яких не було виконано рішення судів. По-друге, з аналізу ч. 2 ст. 27 закону вбачається, що виконавчий збір стягується з боржника саме за примусове виконання рішення суду, у розмірі 10% від фактично стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Натомість постанова про стягнення виконавчого збору не містить жодних відомостей щодо розрахунку суми виконавчого збору, передачі майна стягувачу, опису та доказів вартості проведення примусових виконавчих дій, зазначення переліку та доводів (доказів) неповажних причин з яких не було виконано рішення судів. Положення Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення спірної постанови не містять положення щодо обовязкового стягнення виконавчого збору незалежно від вчинення виконавцем виконавчих дій. Відтак, просив скарги задоволити повністю.

Представник позивача (стягувача) в судове засідання зявився, через канцелярію суду подав відзив на скаргу. Представник просить суд у задоволенні скарг відмовити, так як оскаржувані боржником постанови винесені державним виконавцем у відповідності до закону. Крім цього, додав, що станом на 10.08.2018р., приміщення боржником не повернуті.

Державний виконавець Галицького ВДВС м. Львів в судове засідання не зявився, письмових заперечень на скарги не подав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.11.2015р. у справі №914/3210/10 (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р.) за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ТОВ «Краківський ринок» про стягнення 364947,62 грн. боргу, розірвання договору оренди, зобовязання повернути обєкт оренди, в задоволенні позовних вимог про розірвання Договору нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Г-8282-12 від 21.05.2015р. та зобовязання звільнити та повернути з приміщення відмовлено, провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «Краківський ринок» на користь Управління комунальної власності ДЕП ЛМР 364947,62 грн. боргу припинено, стягнуто з ТОВ «Краківський ринок» на користь Управління комунальної власності ДЕП ЛМР 9734,95 грн. судового збору.

Постановою ВГС України від 13.06.2016р. касаційну скаргу Управління комунальної власності ДЕП ЛМР задоволено, рішення господарського суду Львівської області від 25.11.2015р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р. у справі №914/3210/15 в частині відмови в позові про розірвання договору та зобов'язання звільнити і повернути приміщення скасовано, прийнято нове рішення, яким позов в цій частині задоволено: розірвано укладений між Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР і ТОВ «Краківський ринок» договір оренди № Г-8282-12 від 21.05.2012 та зобов'язано ТОВ «Краківський ринок» звільнити і повернути Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 20 за актом приймання-передачі. В решті рішення господарського суду Львівської області від 25.11.2015р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.02.2016р. залишено без змін.

26.04.2016р. на примусове виконання постанови ВГС України від 13.04.2016р., господарським судом Львівської області видано відповідні накази. На підставі ухвали від 23.08.2016р. судом видано Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР дублікати наказів від 26.04.2016р.

01.09.2016р. державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області на підставі заяви стягувача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52070060 щодо примусового виконання наказу господарського суду Львівської області від 26.04.2016р. №914/3210/15 про зобовязання ТОВ «Краківський ринок» повернути Управлінню комунальної власності ДЕП ЛМР приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 20 за актом приймання-передачі. Згідно п. 2. Вказаної постанови боржника зобовязано самостійно протягом 15 днів з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження виконати виконавчий документ та надати державному виконавцеві документальне підтвердження про виконання та попереджено боржника, що в іншому випадку до боржника застосовуватимуться заходи примусового характеру.

25.10.2016р. державним виконавцем здійснено вихід до приміщень, зазначених у виконавчому документі та встановлено, що виконавчий документ боржником не виконано, приміщення стягувачу не повернуті, що підтверджується Актом державного виконавця від 25.10.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, оскільки виконавчий документ самостійно боржником виконаний не був, 11.05.2017р. головним державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про накладення штрафу ВП №52070060, відповідно до якої на ТОВ «Краківський ринок» було накладено штраф у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а також винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №52070060, якою з ТОВ «Краківський ринок» стягнуто виконавчий збір у розмірі 12800,00 грн.

12.05.2017р. боржник звернувся до Галицького ВДВС м. Львів з листом-гарантією від 12.05.2017р. №9, відповідно до якого просив відтермінувати виконання виконавчого провадження до 01.06.2017р., посилаючись на неможливість виконання у повній мірі у звязку з тим, що доступ до приміщень здійснюється через приміщення, котрі знаходяться в орендному користуванні за договором №Г-8281-12 від 21.05.2012р. та який 21.05.2017р. закінчується.

02.06.2017р. начальник Галицького ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області звернувся до Галицького відділу поліції (м. Львів) при ГУМП у Львівській області з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення від 31.05.2017р. №В-13/4265.

31.05.2017р. головним державним виконавцем на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52070060.

В судовому засіданні представники сторін підтвердили, що станом на день розгляду скарг, приміщення боржником стягувачу неповернуті.

Вважаючи винесені державним виконавцем 11.05.2017р. постанови такими, що не відповідають вимогам закону, ТОВ «Краківський ринок» звернувся зі скаргами до суду.

Встановивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, станом на день відкриття виконавчого провадження), (надалі Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 121-2 ГПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Згідно п. 1 ч. 1 19, ч. 2 ст. 25 Закону, державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Так, ч. 1 ст. 63 Закону (в редакції, станом на день винесення оскаржуваних постанов) встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви стягувача 01.09.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52070060, відповідно до якої боржнику було надано строк на добровільне виконання виконавчого документу 15 днів з дня винесення постанови. Попри це, у строк, встановлений для добровільного виконання виконавчого документу, такий виконаний не був, що підтверджується Актом державного виконавця від 25.10.2016р. та не заперечується боржником.

Згідно ч. 2 ст. 63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями ч. 1 ст. 75 Закону передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У постанові про накладення на боржника штрафу виконавець зазначає норму Закону, якою передбачена відповідальність боржника, зміст вчинених боржником дій, суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається боржнику (положення п. 3 розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Мінюсту від 02.06.2012р. №512/5, надалі Інструкція).

Факт неповернення приміщення боржником у строк, встановлений у виконавчому документі підтверджується як наявним в матеріалах справи листом-гарантією ТОВ «Краківський ринок» від 12.05.2017р. №9, в якому боржник просив державного виконавця відтермінувати виконання виконавчого документа до 01.06.2017р., так і поясненнями представників сторін про те, що приміщення по сьогодні повернуті не були.

У звязку з тим, що в добровільному порядку виконавчий документ виконаний боржником не був, 11.05.2017р. головним державним виконавцем Галицького ВДВС м. Львів винесено постанову про накладення штрафу ВП №52070060, відповідно до якої на ТОВ «Краківський ринок» накладено штраф у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Правовий аналіз оскаржуваної постанови дає підстави вважати, що така відповідає вимогам Інструкції та винесена державним виконавцем правомірно, оскільки незважаючи на надання боржнику 15-денного строку на добровільне виконання, рішення суду виконано ТОВ «Краківський ринок» не було.

Приписами ч. 1-3, 9 ст. 27 Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю на наступний день після завершення строку, наданого боржнику для самостійного виконання рішення. У постанові про стягнення виконавчого збору визначається розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню, зазначений у частині першій статті 28 Закону. Примусове стягнення виконавчого збору здійснюється відповідно до вимог Закону (положення пп. 3.7.1. п. 3.7. розділу ІІІ Інструкції в редакції, яка діяла на день відкриття виконавчого провадження).

У відповідності до п. 8 розділу ІІІ Інструкції (в редакції, чинній на день винесення оскаржуваних постанов), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яка підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом. Про розмір стягнутого виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Оскільки після закінчення строку для самостійного виконання боржником рішення суду постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем не була, боржник являється юридичною особою, рішення суду в частині його зобовязання звільнити і повернути приміщення носить немайновий характер, станом на день розгляду скарги залишається невиконаним, а тому за його примусове виконання стягується виконавчий збір в розмірі 4 мінімальних розмірів заробітної плати, що і мало місце в даному випадку при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору. Відповідно посилання скаржника при оскарженні постанови на ч. 2 ст. 27 Закону, відсутність відомостей щодо розрахунку суми виконавчого збору та ін. є безпідставними.

При розгляді скарг, судом відхиляються покликання скаржника на лист-гарантію від 12.05.2017р. №9 як документ, що свідчить про передчасність винесення оскаржуваних постанов, оскільки такий лист був скерований боржником до ВДВС вже після винесення оскаржуваних постанов, натомість доказів, які б свідчили про те, що боржник до винесення постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору в порядку ч. 1 ст. 32 Закону звертався до державного виконавця з заявою про відкладення проведення виконавчих дій, матеріали справи не містять.

Відповідно до пункту 9.13. постанови Пленуму ВГС України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2, Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарг ТОВ «Краківський ринок» про визнання недійсними постанов про накладення штрафу від 11.05.2017р. ВП №52070060, про стягнення виконавчого збору від 11.05.2017р. ВП №52382668, винесених головним державним виконавцем Галицького ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

Суддя Крупник Р.В.