ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017р. справа № 914/1442/17

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про: виселення із нежитлового приміщення

за участю представників сторін:

від позивача: Мартиняк Р.М. - представник

від відповідача: не з'явився

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про виселення із нежитлового приміщення загальною площею 6,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2

Ухвалою господарського суду від 14.07.2017р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 25.07.2017р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду від 25.07.2017р

В судових засіданнях представник позивача підтримував заявлені позовні вимоги, просив суд позов задоволити.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, заперечення на позов та витребуваних судом документів не надав.

Із врахуванням наведеного, матеріалів у справі, господарським судом дотримано встановлених ст.129 Конституції України, ст.ст.4-2,4-3 ГПК України засад здійснення судочинства та забезпечено відповідачу передбачені ст.. 22ГПК України права як сторони в процесі (зокрема неодноразово відкладався розгляд справи для надання можливості реалізації своїх прав відповідачем), а тому суд в межах процесуального Закону ( ст.ст.43,69,75 ГПК України) вбачає за можливе розглянути спір за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом з'ясовано:

25.05.2007р. між управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради (позивачем) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

За умовами вказаного договору позивач передав відповідачу в оренду нежитлове приміщення загальною площею 6,1 кв.м.

В п. 4.1 договору сторони визначили термін його дії з 10.04.2012р. до 10.04.2017р.

Згідно п. 4.3 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач листом №2302-вих-2034 від 27.04.2017р. повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди. Крім того, у вказаному повідомленні позивач вказав на необхідність протягом 3 днів повернення орендованого майна балансоотримувачу.

Як стверджує позивач, зазначеної вимоги про повернення об'єкта оренди відповідач не виконав, станом на час розгляду справи - нежитлове приміщення загальною площею 6,1 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 - не повернув.

З огляду на вищенаведені обставини, а також враховуючи, що відповідачем добровільно орендоване майно не повернуто, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про виселення фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з нежитлового приміщення загальною площею 6,1 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить із наступного:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору №Ш-5351-7 від 25.05.2007р.

В п. 1.1 договору сторони визначили термін його дії до 10.04.2017р.

Отже, судом встановлено, що даний договір оренди припинив свою дію 10.04.2017р.

Згідно п. 4.3 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Так, орендодавець (позивач), у відповідності до умов договору, листом від 27.04.2017р. повідомив відповідача про припинення договірних відносин у зв'язку із закінченням терміну дії договору оренди та вимагав протягом 3 днів з моменту отримання листа повернути об'єкт оренди, про що скласти відповідний акт передачі.

Вищезазначений факт свідчить про небажання позивача продовжувати договірні відносини з відповідачем.

В силу приписів ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених в договорі оренди.

Судом встановлено, що відповідач всупереч умовам договору, а також норм ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» вказаної вимоги позивача не виконав, об'єкт оренди не передав.

Більше того, в ході розгляду даної справи відповідач не представив суду жодних переконливих доказів, які підтверджували б підставність перебування останнього у спірному орендованому приміщенні після закінчення договору оренди, а також не надано доказів повернення об'єкта оренди площею 6,1 м.кв., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2.

З огляду на вищенаведене, а також враховуючи, що позивачем представлено достатньо переконливих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, а відповідачем не надано доказів їх спростування, господарський суд дійшов висновку, що позов управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради підлягає до задоволення повністю.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43 ,33,34,44,49,75,82,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволити повністю.

2. Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) з нежитлового приміщення загальною площею 6,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15, ) 1 600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 08.08.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10.08.2017р.

Суддя Юркевич М. В.