ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. Справа № 926/878/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Борщ І.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2 (представник за довіреністю)

від відповідача не зявився

від третіх осіб - не зявився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради від 13.07.2017 року

на ухвалу господарського суду Чернівецької області від 11.07.2017р. (головуючий суддя Т.І. Ковальчук, судді Б.Є Желік, ОСОБА_4)

у справі № 926/878/15

За скаргою товариства з обмеженою відповідальністю МаксМарт, м. Чернівці, на дії управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю МаксМарт, м. Чернівці

до ОСОБА_3 міської ради, м. Чернівці

треті особи без самостійних вимог на предмет спору:

на стороні позивача

1) ОСОБА_5, м. Чернівці

на стороні відповідача

2) департамент житлово-комунального господарства ОСОБА_3 міської ради;

3) міське комунальне підрядне шляхово-експлуатаційне підприємство;

4) публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Чернівцігаз;

5) комунальне підприємство Чернівціводоканал

про стягнення майнової шкоди у сумі 47 259,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Чернівецької області від 11.07.2017р. у справі № 926/878/15 cкаргу задоволено. Визнано незаконними дії управління Державної казначейської служби України у м.Чернівцях Чернівецької області щодо повернення без виконання наказу господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. у справі № 926/878/15. Зобовязано управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області прийняти до виконання наказ господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. у справі № 926/878/15.

Ухвала суду мотивована тим, що навіть відсутність нормативної регламентації порядку виконання судового рішення за фактичних обставин, що склалися між учасниками спору, зумовлює необхідність встановлення та вжиття необхідних для виконання судового рішення заходів саме органом Казначейства, а не особою, на користь якої прийнято рішення суду, адже ефективна, і законодавчо, і практично, організація системи виконання рішень є позитивним обовязком держави. Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист. У діючому законодавстві не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа, як відсутність укладеного між бюджетною установою і управлінням Держказначейства договору на розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів та/або відсутність відкритих рахунків такої установи-боржника в органі казначейства.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_3 міська рада просить оскаржувану ухвалу скасувати, і в задоволенні скарги на дії управління Державної казначейської служби України у м.Чернівцях відмовити, мотивуючи це тим, що ОСОБА_3 міська рада не обслуговується в управління державної казначейської служби України у м.Чернівцях, а відтак не має відкритих рахунків в даному органі державного казначейства, а відтак, наказ господарського суду у даній справі не підлягає виконанню даним органом.

В судове засідання не зявився представник відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, хоча такі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Від відповідача ОСОБА_3 міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з участю представника міської ради в іншому судовому засіданні.

Апеляційний суд, враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, те, що явка представників сторін судом не визнавалася обовязковою, наявність достатніх належних доказів для прийняття рішення у справі, відсутність процесуальних перешкод для відкладення розгляду справи, апеляційний суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рішенням господарського суду Чернівецької області від 10.03.2016 р. у справі № 926/878/15 частково задоволено позов ТОВ МаксМарт, стягнуто на його користь з ОСОБА_3 міської ради 40793,50 грн. майнової шкоди, 1576,70 грн. судового збору та 871,63 грн. відшкодування витрат на проведення судової експертизи, у решті вимог у позові відмовлено. 23.03.2016 р. на виконання вказаного рішення господарським судом Чернівецької області видано відповідний наказ.

ТОВ МаксМарт звернулося до управління Державної казначейської служби України у м. Чернівцях Чернівецької області із заявою від 21.03.2017 р. № 04 про виконання судового рішення, до якої додало оригінал наказу господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. (справа № 926/878/15) і просило його виконати (т.с. 3, а.с. 116.)

Листом від 23.03.2017 р. за № 06-24/372 управління Державної казначейської служби України у м.Чернівцях Чернівецької області повернуло наказ господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. по справі № 926/878/15 товариству МаксМарт без виконання з посиланням на те, що ОСОБА_3 міська рада не укладала з управлінням Держказначейства договір на розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів і в управлінні відсутні відкриті на імя ОСОБА_3 міської ради рахунки, тому наказ не підлягає виконанню органами Держказначейства і має бути повернутий стягувачеві відповідно до пп. 1 п. 9 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного або місцевого бюджетів або боржників (т.с. 3, а.с. 117).

ТОВ «МаксМарт» подало скаргу про визнання незаконними дій управління Державної казначейської служби України у м.Чернівцях Чернівецької області щодо повернення без виконання наказу господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. у справі № 926/878/15

За змістом статті 1212 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції.

Згідно норми статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ст. 116 ГПК України).

Відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 9 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, який набрав чинності 01.01.2011 року, було встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

На дату звернення стягувача ТОВ МаксМарт із заявою до УДКС у м. Чернівцях із заявою про виконання наказу господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. у справі № 926/878/15 у підпункт 1 пункту 9 Розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України було внесено зміни, згідно яких установлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Такий порядок врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі Порядок виконання рішень).

05.10.2016 р. набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016 р. № 1404-VІІІ, відповідно до ч. 2 ст. 6 якого рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Абзацом 16 статті 1 Закону України Про місцеве самоврядування визначено, що бюджет місцевого самоврядування (місцевий бюджет) це план утворення і використання фінансових ресурсів, необхідних для забезпечення функцій та повноважень місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 5 названого Закону система місцевого самоврядування, включає, у тому числі, міську раду, яка поряд з сільськими і селищними радами є представницьким органом місцевого самоврядування, що представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону).

Згідно визначення, наданого в п.2 ст.1 Бюджетного кодексу України бюджети місцевого самоврядування це бюджети територіальних громад сіл, їх обєднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, а відповідно до п. 12 цієї статті бюджетні установи це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Місцевими бюджетами є бюджети Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування, бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх обєднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад (п. 34 ст. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 5 БК України).

Статтею 25 Бюджетного кодексу унормовано, що Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Згідно з п. 3 Порядку виконання рішень рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п. 24 Порядку виконання рішень стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з п. 6 Порядку виконання рішень у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Підпунктом 1 пункту 9 Порядку виконання рішень визначено, що орган Державної казначейської служби України повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли виконавчий документ:

- не підлягає виконанню органом Казначейства;

- подано особою, що не має відповідних повноважень;

- предявлено до виконання з пропущенням установленого строку;

- видано або оформлено з порушенням установлених вимог;

- рішення про стягнення коштів не набрало законної сили, крім випадків, коли судове рішення про стягнення коштів допущено до негайного виконання в установленому законом порядку;

- суми коштів, зазначених у судовому рішенні про стягнення коштів, повернуті стягувачеві за поданням органу, що контролює справляння надходжень бюджету, або за рахунок таких коштів виконано грошові зобовязання чи погашено податковий борг стягувача перед державним або місцевим бюджетом;

- відсутній залишок невідшкодованого податку на додану вартість, узгоджений із стягувачем;

- стягувач відмовився від виконання виконавчого документа або відкликав його без виконання;

- наявні інші передбачені законом випадки.

При цьому, наявність інших визначених законом підстав для повернення органом Державної казначейської служби України виконавчого документа стягувачу має бути чітко встановлена правовою нормою. Такі підстави підлягають обмеженому (вузькому), а не розширеному тлумаченню, оскільки відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У даному випадку суд констатує, що в діючому законодавстві не передбачено такої підстави для повернення виконавчого документа, як відсутність укладеного між бюджетною установою і управлінням Держказначейства договору на розрахунково-касове обслуговування розпорядників та одержувачів бюджетних коштів та/або відсутність відкритих рахунків такої установи-боржника в органі казначейства.

Відповідна правова позиція викладена в численних постановах Вищого господарського суду України (зокрема, від 15.10.2014 у справі № 916/885/13, від 08.04.2015 р. по справі № 42/87-09, від 30.06.2016 р. по справі № 916/376/15-г, від 23.02.2017 р. у справі № 922/2242/15, від 25.04.2017 р. у справі № 910/28297/14, від 12 жовтня 2015 року у справі 917/393/14).

Пунктом 15 Порядку виконання рішень унормовано, що дії Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду.

Враховуючи, що виконання рішення господарського суду є невідємною частиною судочинства в господарських спорах, скарги на дії (бездіяльність) органу Держказначейства у процедурі виконання наказу господарського суду підвідомчі господарським судам і розглядаються за процедурою, що встановлена в ст. 1212 ГПК України.

Установивши, що виконавчий документ наказ господарського суду Чернівецької області від 23.03.2016 р. у справі № 926/878/15, повернуто управлінням Державного казначейства України у м. Чернівцях Чернівецької області стягувачеві ТОВ МаксМарт з підстави, яка не передбачена чинним законодавством, а боржник ОСОБА_3 міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування бюджетною установою, стягнення коштів з якої, як коштів місцевого бюджету, здійснюється на підставі виконавчого документу виключно органом Казначейства, суд дійшов висновку, що скарга ТОВ МаксМарт на незаконні дії управління ДКС України у м Чернівцях є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

ОСОБА_3 міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування бюджетною установою, а безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів здійснюється Казначейством України на підставі рішення суду (ст. 25 Бюджетного кодексу України).

Посилання управління Держказначейства на судові рішення в інших справах про відмову в задоволенні скарг стягувачів на дії Казначейства з повернення наказів господарського суду у звязку з відсутністю відкритих рахунків боржника ОСОБА_3 міської ради в управлінні, суд до уваги не бере, оскільки в силу норм Господарського процесуального кодексу України вони не мають преюдиційного значення для суду під час вирішення скарги ТОВ МаксМарт.

Поряд з цим, відповідно до пп. 2 п. 4, пп. 5 п. 5 Порядку виконання рішень органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів протягом установленого строку, і під час виконання виконавчих документів мають право звертатися у передбачених законом випадках до органу, який видав виконавчий документ, щодо розяснення рішення про стягнення коштів, порушувати клопотання про встановлення чи зміну порядку і способу виконання такого рішення, а також відстрочку та/або розстрочку його виконання, вживати інших заходів до виконання виконавчих документів. Також суд вважає, що в ході виконання рішення суду орган Держказначейства не позбавлений можливості розглянути питання про безспірне списання коштів з рахунку головного розпорядника коштів місцевого бюджету виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, про що зазначає скаржник ТОВ МаксМарт, або ж з рахунку фінансового управління ОСОБА_3 міської ради, яке, за повідомленням представника управління Держказначейства, також є розпорядником бюджетних коштів місцевого бюджету міста Чернівці і має відкритий в управлінні рахунок.

Тобто, навіть відсутність нормативної регламентації порядку виконання судового рішення за фактичних обставин, що склалися між учасниками спору, зумовлює необхідність встановлення та вжиття необхідних для виконання судового рішення заходів саме органом Казначейства, а не особою, на користь якої прийнято рішення суду, адже ефективна, і законодавчо, і практично, організація системи виконання рішень є позитивним обовязком держави.

Частиною 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів закріплено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 р. № 18-рп/2012 зазначив, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. у справі № 11-рп/2012 зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами міжнародних договорів, ратифікованих законами України.

Згідно з вимогами статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

У звязку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Суду з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні (абз. 3 п. 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 р. Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.06.2004 р. у справі Півень проти України суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантований ст. 6 Концепції, захищає також виконання остаточних та обовязкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. по справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду. У рішенні від 17.05.2005 р. по справі Чіжов проти України (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії §1 ст. 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин, але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (ОСОБА_6 проти Італії, заява № 22774/93, §74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 р. у справі Горнсбі проти Греції Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обовязків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобовязалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що скарга ТОВ МаксМарт є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а заперечення УДКС у м. Чернівцях і ОСОБА_3 міської ради безпідставними.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята з урахуванням усіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору залишаються на скаржнику відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду господарського суду Чернівецької області від 11.07.2017р. у справі № 926/878/15 - залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_3 міської ради від 13.07.2017 року без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.08.2017 року.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

Суддя С.М. Бойко

Суддя Г.Г. Якімець