ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2017 р.Справа № 922/2209/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом Інституту рослинництва імені ОСОБА_1 НААН України, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Семтрав", смт. Рогань
про стягнення 141945,04 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність № 1/2а-1 від 03.01.2017 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Інститут рослинництва імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Семтрав" (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 141945,04 грн., у тому числі:

- заборгованість за отримане насіння сорту рослин "Ясон" в сумі 91000,00 грн.;

- неустойку, у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в сумі 12445,81 грн.;

- заборгованість з авторської нагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин в сумі 31850,00 грн.;

- з простроченої суми зобов'язання інфляційні витрати на суму 2293,20 грн.;

- неустойку, у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, на суму 4356,03 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що у період дії договору № 44 на реалізацію наукової продукції від 19.04.2016 р. з 19.04.2016 р. до 10.12.2016 р. у споживача (відповідача) до 10.12.2016 р. виникли зобов'язання зі сплати отриманого насіння сорту рослин "Ясон" в сумі 91000,00 грн. та з цієї ж дати виникли зобов'язання зі сплати винагороди (роялті) в сумі 31850,00 грн., які покупець-ліцензіат, в порушення взятих на себе зобов'язань за ліцензійними договорами № 44-А та № 44-С про надання невиключної ліцензії на використання сорту рослин від 19.04.2016 р., на теперішній час не виконав.

Ухвалою суду від 10.07.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27.07.2017 р. о 14:00.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 27.07.2017 р. за вх. № 24104, надав документи згідно заяви, які судом прийняти та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач про судове засідання був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання його представник не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

19 квітня 2016 р. між сторонами було укладено договір № 44 на реалізацію наукової продукції, ліцензійний догові № 44-А про надання невиключної ліцензії на використання сорту рослин та до нього додаткова угода № 44-А-16 від 30 травня 2016 р., ліцензійний договір № 44-С про надання невиключної ліцензії на використання сорту рослин.

Предметом ліцензійних договорів є надання ліцензіаром (позивачем) ліцензіату (відповідачу) невиключного права на використання сорту рослин "Ясон" та "Златсон".

На виконання умов договору № 44 на реалізацію наукової продукції позивач передав відповідачу 475 кг. насіння сортів рослин "Ясон" та "Златсон" на суму 269400,00 грн. Також, між сторонами була складена накладна № 266 від 19.04.2016р.

На виконання умов договору № 44 на реалізацію наукової продукції, ліцензійного договору № 44-А на використання сорту росли та ліцензійного договору № 44-С на використання сорту рослин було складено акт № 234 приймання-здавання робіт від 19.04.2016 р. та акт № 235 приймання-здавання робіт від 19.04.2016 р.

На підставі листа № б/н від 30.05.2016 р. відповідачем було зроблено відповідні зміни в умовах поставки та невиключного права на використання сорту рослин "Ясон" та "Златсон", зокрема, додатковою угодою № 44-А-16 від 30.05.2016 р. до ліцензійного договору № 44-А від 19.04.2016 р. визначено обсяг поставки 175 кг. на суму 91000,00 грн. з якої визначено винагороду (роялті) за невиключне права на використання сорту рослин "Ясон" 31850,00 грн.

За таких обставин у відповідача утворилась заборгованість на суму 122850,00 грн., у тому числі:

- за отримане насіння сорту рослин "Ясон" в сумі 91000,00 грн., строк оплати за яке визначений до 10.12.2016 р. (п. 4.1. договору № 44 від 19.04.2016 р.);

- за невиключне право на використання сорту рослин "Ясон" в сумі 31850,00 грн. (п. 2 додаткової угоди № 44-А-16 від 30.05.2016 р.), строк оплати якого визначений до 10.12.2016 р. (п.4.2. ліцензійного договору № 44-А від 19.04.2016 р.

За правопорушення у сфері господарювання, сторони визначили наступну господарсько-правову відповідальність:

- за неналежне виконання або не виконання умов договору № 44 від 19.04.2016 р. (п.6.2. договору № 44 від 19.04.2016 р.) споживач за кожний день прострочення платежу сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ: неустойка, у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання становить 12445,81грн.;

- за кожний день прострочення платежу виходячи з суми простроченого платежу з урахуванням індексу інфляції, ліцензіат сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на момент нарахування пені, включаючи день платежу (п. 6.2. договору № 44-А від 19.04.2016 р.): з простроченої суми зобов'язання інфляційні витрати становлять 2293,20 грн., неустойка у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання становить 4356,03 грн.

Відповідно до ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1109 Цивільного кодексу України за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Вважається, що за ліцензійним договором надається невиключна ліцензія, якщо інше не встановлено ліцензійним договором.

Предметом ліцензійного договору не можуть бути права на використання об'єкта права інтелектуальної власності, які на момент укладення договору не були чинними.

Згідно зі ст. 420 Цивільного кодексу України до обєктів права інтелектуальної власності, зокрема, належать сорти рослин.

Статтею 422 Цивільного кодексу України передбачено, що право інтелектуальної власності виникає (набувається) з підстав, встановлених цим кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про охорону прав на сорти рослин" патент - охоронний документ, що засвідчує майнове право інтелектуальної власності на сорт рослин.

Державною службою з охорони прав на сорти рослин Міністерства аграрної політики України були видані позивачу патенти на сорт рослин за № 07173 на сорт рослин "Ясон" (соняшник) з датою державної реєстрації прав на сорт 11.01.2007 р., датою пріоритету 30.11.2004 р., а також за № 140281 на сорт рослин "Златсон" датою державної реєстрації майнових прав інтелектуальної власності на сорт рослин 14.04.2014 р., датою пріоритету 30.11.2010 р., що підтверджується копіями вказаних патентів.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковими.

Приймаючи до уваги вищевикладене та те, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за отримане насіння сорту рослин "Ясон" в сумі 91000,00 грн. та доказів сплати заборгованості з авторської нагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин в сумі 31850,00 грн., господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, господарський суд на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позову до суду у розмірі 2129,18 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 179, 193, 230, 231, 232, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 420, 422, 509, 526, 530, 549, 611, 625, 628, 629, 1109 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Семтрав" (62481, Харківська область, Харківський район, смт. Рогань, вул. Жовтнева, буд. 71 А, ідентифікаційний код 05532531) на користь Інституту рослинництва імені ОСОБА_1 Національної академії аграрних наук України (61060, м. Харків, пр. Московський, 142, ідентифікаційний код 00497176) заборгованість за отримане насіння сорту рослин "Ясон" в сумі 91000,00 грн.; неустойку, у вигляді пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в сумі 16801,84 грн.; заборгованість з авторської нагороди (роялті) за надане право на використання сортів рослин в сумі 31850,00 грн.; з простроченої суми зобов'язання інфляційні витрати на суму 2293,20 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2129,18 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 01.08.2017 р.

Суддя ОСОБА_3