РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017Справа №910/9085/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна"

про стягнення 178 138,50 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мордасова В.О. - представник за довіреністю № 01-02-17/68 від 01.02.2017 р.;

від відповідача: Шемяткіна М.О. - представник за довіреністю б/н від 13.07.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" до товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна" про стягнення 178 138,50 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.01.2016 року між ним та відповідачем укладено договір №0116В про надання послуг транспортного експедирування.

В межах дії договору сталося, серед інших 2 події втрати продукції під час виконання відповідачем договірних зобов'язань, які були визнані страховими випадками та щодо яких між сторонами виник спір.

На думку позивача, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання, зокрема, щодо повної відповідальності за матеріальні збитки, що нанесені внаслідок неналежного збереження вантажу, а також щодо виконання підпункту 5.3 договору транспортного експедирування про виплату франшизи у розмірі 178 138,50 грн. у зв'язку з чим звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 08.06.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 26.06.2017 року.

22.06.2017 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву.

23.06.2017 р. до канцелярії суду позивач подав документи по справі.

В судовому засіданні 26.06.2017 року оголошено перерву до 25.07.2017 року.

17.07.2017 р. до канцелярії суду позивач подав пояснення по справі, заяву про збільшення розміру позовних вимог в якій просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 178 138,50 грн., індекс інфляції в розмірі 25 311,90 грн. та три проценти річних в розмірі 4 577,68 грн.

В судовому засіданні 25.07.2017 року представник відповідача подав суду додаткові докази по справі.

Представник позивача підтримав заяву про збільшення позовних вимог.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Як вбачається з заяви про збільшення позовних вимог в ній заявлено нові вимоги щодо стягнення трьох процентів річних та індексу інфляції.

У зв'язку з чим, судом не приймається дана заява до розгляду в частині нових вимог.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Запитання представника відповідача до представника позивача.

Відповідь представника позивача на запитання представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.01.2016 року між приватним акціонерним товариством "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна" (виконавець) укладено договір про надання транспортного експедирування.

Відповідно до п.1 статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до п.1.1 договору виконавець надає транспортно-експедиційні послуги по перевезення вантажів замовника, яка належать замовнику або стосовно яких є заявка на перевезення від замовника, а замовник приймає та оплачує надані послуги.

Виконавець зобов'язаний організовувати та забезпечити належне, повне та своєчасне перевезення вантажів. Для здійснення зобов'язань згідно цього договору виконавець використовує автомобільний та інші види транспорту (п.1.2 договору).

Згідно з п.1.5 договору, виконавець має право для виконання заявки на перевезення від замовника здійснювати самостійний добір перевізників, агентів, інших третіх осіб та укладати відповідні правочини з такими третіми особами від свого імені. При цьому виконавець несе повну відповідальність перед замовником за збереження вантажу та за дії таких третіх сторін, включаючи, але не обмежуючи діями, що можуть призвести до матеріальних збитків.

01.02.2016 року між сторонами договору укладено додаток про внесення змін та доповнень №1 від 1 лютого 2016 року відповідно до якого сторони внесли зміни до пункту 5 договору та виклали його в наступній редакції: У випадку втрати або пошкодження продукції виконавець повинен довести та надати замовнику всі необхідні підтверджуючі документи про те, що дана втрата, нестача або пошкодження сталося не з вини виконавця, а з причин, які можна кваліфікувати як страховий випадок відповідно до договору страхування замовника. Тільки за таких умов замовник самостійно звертається за відшкодуванням до своєї страхової компанії.

В разі отримання замовником відповідного відшкодування від страхової компанії, що покриває визначені витрати, замовник не висуватиме фінансових претензій виконавцю щодо згаданих сум, окрім суми франшизи, яку виконавець має виплатити замовнику у повному обсязі. Сума франшиза становить 178 138,50 грн. Сума франшизи може бути змінена відповідно до страхового договору замовника (п.5.2).

Сума відшкодування втрат та умови виплати встановлюються замовником у відповідній претензії (п.5.4 договору).

31.12.2015 року між приватним акціонерним товариством "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (страхувальник) та ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) укладено договір добровільного страхування вантажів №40-0105-15-00011, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим вантажем. Розмір безумовної франшизи складає 178 138,50 грн.

Під час дії договору транспортного експедирування сталося, серед інших, 2 події втрати продукції під час виконання відповідачем договірних зобов'язань, які були визнані страховими випадками та щодо яких між сторонами виник спір.

Перший випадок. 02.02.2016 року згідно товарно-транспортної накладної № від 29.01.2016 року, відповідачем прийнято до перевезення вантаж позивача.

Актом про прийняття продукції від 03.02.2016 року при розвантаженні засвідчено нестачу вантажу на загальну суму 710 603,40 грн.

06.06.2016 року, за наслідками зазначеної події, яка була визнана ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» страховим випадком, позивачу здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 710 603,43 грн.

Позивачем зазначено, що страховою компанією помилково сплачено страхове відшкодування у розмірі повної вартості нанесених збитків, без вирахування безумовної франшизи. А відповідачем не сплачено 178 138,50 грн. франшизи, які мали б бути виплачені згідно з умовами договору транспортного експедирування за першою подією, та, у відповідь на відповідну претензію позивачем, направило повідомлення про відмову від сплати зазначеної суми.

Другий випадок. 18.03.2016 року згідно товарно-транспортної накладної № від 18.03.2016 pоку, відповідачем прийнято до перевезення продукцію позивача. Відповідно до акту про прийняття продукції від 22.03.2016 p., під час розвантаження виявлено нестачу продукції. Загальна вартість втраченого вантажу склала 932 353,08 грн.

15.08.2016 року, за наслідками цієї події, яка визнана страховою компанією страховим випадком, останньою було здійснено позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 576 076,08 грн., що підтверджується платіжним дорученням №14804 від 15.08.2016 року.

15.09.2016 року, на підставі претензії позивача №1875/16 ПО від 12.09.2016 року, відповідачем сплачено суму франшизи за другою подією у розмірі 178 138,50 грн.

В матеріалах справи наявний лист приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» вих. № 0310622 від 01.02.2017 року в якому зазначено, що за першою подією, яка мала місце 29.01.2016 року, під час перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № від 29.01.2016 року страховик помилково визначив та виплатив страхувальнику розмір остаточного страхового відшкодування в сумі 710 603,40 грн. без ПДВ без вирахування суми безумовної франшизи, яка згідно п.4.3 договору добровільного страхування вантажів №40-0105-15-00011 від 31 грудня 2015 року становить 178 138,50 грн. У зв'язку з цим, за другою подією, яка мала місце 22.03.2016 року, під час перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № від 18.03.2016 року, за якої розмір понесеного страхувальником збитку склав 932 353,08 грн., сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору добровільного страхування вантажів №40-0105-15-00011 від 31 грудня 2015 року, відповідно до п.3 якої розмір страхового відшкодування було погоджено сторонами на рівні 576 076,08 грн. таким чином, розмір страхового відшкодування за другою подією було визначено за вирахуванням подвійного розміру безумовної франшизи, закріпленого в п.4.3 договору, з метою виправлення помилки, допущеної страховиком під час виплати страхового відшкодування за першою подією, описаною вище, без вирахування суми безумовної франшизи в сумі 178 138,50 грн., яка згідно з умовами договору мала бути вирахувана при виплаті страхового відшкодування страхувальнику.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач звернувся до відповідача з претензією №212/17ПО від 02.02.2017 року в якій просив останнього сплатити суму франшизи у розмірі 178 138,50 грн.

У відповідь на претензію вих. № 2322 від 29.03 2017 року ТОВ «Вєста Україна» повідомила позивача про відмову в задоволенні претензії ПАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" №212/17ПО від 02.02.2017 обґрунтовуючи це тим, що кожна подія, що має місце під час перевезення вантажу має свої факти і наслідки та відповідно за якою на сторін покладаються права та обов'язки за кожною подією окремо. Як вбачається із подій, що мали місце під час перевезення вантажу за 2016 рік - це різні перевізники, тобто різні сторони, а отже взаєморозрахунків, як таких по зобов'язаннях бути не може, оскільки в кожному випадку, кожна сторона несе відповідальність лише в частині своїх зобов'язань. Так як, розмір страхового відшкодування за подією, яка мала місце під час перевезення вантажу згідно товарно-транспортної накладної № від 29.01.2016 року сплачено ПАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у повному розмірі без вирахування франшизи, ПАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" позбавлено права пред'являти вимоги про сплату франшизи, а ТОВ «Вєста Україна» немає правових підстав для її сплати.

У зв'язку з чим, виник спір у справі та позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 178 138,50 грн.

Відповідно до статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частиною 3 статті 14 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до п.5.2 договору, в разі отримання замовником відповідного відшкодування від страхової компанії, що покриває визначені витрати, замовник не висуватиме фінансових претензій виконавцю щодо згаданих сум, окрім суми франшизи, яку виконавець має виплатити замовнику у повному обсязі. Сума франшиза становить 178 138,50 грн.

Тобто, в будь-якому випадку відповідач повинен сплатити франшизу в розмірі 178 138,50 грн. по кожному випадку (втрати або пошкодження продукції).

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що вищезазначені події відбулися в рамках одного договору про надання послуг транспортного експедирування №0116В від 01.01.2016 року та відповідачем не сплачено розмір франшизи по першому випадку (в якому не заперечується факт нестачі вантажу з вини відповідача) та те, що позивачем не отримано 178 138,50 грн. для повного покриття втраченої продукції, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 178 138,50 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вєста Україна" (04073, місто Київ, Московський проспект, будинок 6, ) на користь приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" (17502, Чернігівська обл.., місто Прилуки, вулиця Незалежності, будинок 21, ) грошові кошти в розмірі 178 138 (сто сімдесят вісім тисяч сто тридцять вісім) грн. 50 коп. та судовий збір в розмірі 2 672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 08 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 07.08.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий