КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа№ 910/8792/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Хрипуна О.О.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Костюк С.В., Логачова Ю.А. - представники;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс"

на ухвалу

Господарського суду м.Києва

від 06.06.2017р.

у справі № 910/8792/17 ( Я.В. Маринченко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс"

до Закритого акціонерного товариства "РТХ-Логістика"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 06.06.2017 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" у прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ч.1 ст. 62, ст. 60 ГПК України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно - експедиційна компанія "Енерготранс" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, та передати справу на розгляд до Господарського суду м. Києва, оскільки вважає, що судом порушено норми процесуального та матеріального права, а також судом не було з'ясовано всіх обставин, що мають значення для справи.

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява не підлягає розгляду у господарським судах України, оскільки у договорі прямо не зазначено, що при наявності суперечок між сторонами спір вирішується саме в Господарському суді м. Києва, а є лише посилання на порядок, встановлений нормами законодавства Російської Федерації, згідно якого такий спір має розглядатися за місцезнаходженням перевізника.

Ухвалою від 05.07.2017 порушено апеляційне провадження у справі № 910/8792/17, справу призначено до розгляду на 18.07.2017, викликано повноважних представників сторін в судове засідання.

Ухвалою віл 18.07.2017 розгляд справи відкладено на 01.08.2017, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання та продовжено строк розгляду справи за клопотанням позивача.

В судове засідання представник відповідача не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується роздруківкою відстеження пересилання поштових відправлень від 01.08.2017, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Закритого акціонерного товариства "РТХ-Логістика" про стягнення 2 326 032,66 російських рублів за Договором №536-ТЭО від 10.11.2016. Місцезнаходженням відповідача є Російська Федерація, м. Москва, просп. Андропова, буд. 18, корп. 1, кім. 41, прим. XV.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 06.06.2017 у прийнятті позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" до Закритого акціонерного товариства "РТХ-Логістика" про стягнення 2326032,66 російських рублів відмовлено на підставі п.1 ч.1 ст. 62, ст. 60 ГПК України.

Відмовляючи у прийнятті позову, місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до п.8.1 укладеного між сторонами договору, всі спори, розбіжності або вимоги, що виникають при виконанні дійсного договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів. Всі спори, розбіжності або вимоги, по яким не було досягнуто згоди, вирішуються у визначеному законодавством Російської Федерації порядку в Арбітражному суді по місцю знаходження позивача.

Статтею 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Одночасно судом зазначено, що відповідно до ч.3 ст.38 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації позов до перевізника, що випливає з договору перевезення вантажів, пасажирів та їх вантажу, в тому числі у випадку, якщо перевізник є одним із відповідачів, подається в арбітражний суд за місцем знаходження перевізника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 Арбітражного процесуального кодексу Російської Федерації арбітражні суди в Російській Федерації розглядають справи з економічних спорів і інші справи, пов'язані із здійсненням підприємницької та іншої економічної діяльності, за участю іноземних організацій, міжнародних організацій, іноземних громадян, осіб без громадянства, які здійснюють підприємницьку та іншу економічну діяльність (далі - іноземні особи) , у разі якщо відповідач перебуває або проживає на території Російської Федерації або на території Російської Федерації знаходиться майно відповідача.

На підставі вищевикладеного місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що оскільки сторонами у відповідності до вимог ст.76 Закону " Про міжнародне приватне право" в договорі прямо не зазначено, що при наявності суперечок між сторонами спір вирішується саме в господарському суді міста Києва, а є лише посилання на порядок, встановлений нормами законодавства Російської Федерації, згідно якого такий спір має розглядатись за місцезнаходженням перевізника, суд приходить до висновку, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не погоджується з висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступних підстав.

Статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено підстави визначення підсудності справ судам України, а саме суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, у випадку якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до ст.43 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, сторони договору згідно зі статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадку, коли вибір прямо заборонений законами України.

Колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд залишив поза своєю увагою те, що пунктом 8.1 укладеного між сторонами договору встановлено, що всі спори, розбіжності або вимоги, вирішуються сторонами шляхом ведення переговорів. Всі спори, розбіжності або вимоги, по яким не було досягнуто згоди, підлягають розгляду у встановленому законодавством Російської Федерації порядку в Арбітражному суді за місцем знаходження позивача.

Таким чином, сторони договору пунктом 8.1. передбачили право, яке застосовуються до даних правовідносин та підсудність справ - за місцем знаходження позивача.

Позивачем по справі виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно - експедиційна компанія «Енерготранс», місце реєстрації та знаходження - Україна, місто Київ, вул. Кутузова, 18/7.

На підставі вищевикладеного, колегія приходить до висновку про те, що справа підсудна Господарському суду м. Києва, а місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду на підставі ст.60, п. 1 ч.1 62 ГПК України.

Оцінюючи вищенаведене, колегія приходить до висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, апеляційна скарга задоволенню, справу слід направити для розгляду по суті до Господарського суду м.Києва.

Керуючись ст. 99, 101, 103 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиційна компанія "Енерготранс" на ухвалу Господарського суду м.Києва від 06.06.2017р. у справі № 910/8792/17 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м.Києва від 06.06.2017р. у справі № 910/8792/17 скасувати.

Матеріали справи № 910/8792/17 направити до Господарського суду м. Києва для розгляду по суті спору.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді О.О. Хрипун

Б.В. Отрюх