ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Справа № 918/57/17
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Картере В.І.,
Губенко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Сарненського районного центру зайнятості
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 05.04.2017
та на рішеннягосподарського суду Рівненської області від 15.02.2017
у справі№ 918/57/17 господарського суду Рівненської області
за позовомСарненського районного центру зайнятості
доДочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" приватного підприємства "Соріс"
простягнення коштів у сумі 2 872,91 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

- Сарненського районного центру зайнятості повідомлений, але не з'явився,

- ДП "Камене-дробильний завод "Віта" ПП "Соріс" повідомлений, але не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Сарненський районний центр зайнятості (позивач) звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до Дочірнього підприємства "Камене-дробильний завод "Віта" приватного підприємства "Соріс" (надалі - ДП "Камене-дробильний завод "Віта" / відповідач) про стягнення 2 872,92 грн. як незаконно отриманої допомоги по безробіттю внаслідок розслідування страхового випадку по гр. ОСОБА_4

Рішенням господарського суду Рівненської області від 15.02.2017 (суддя Войтюк В.Р.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 (головуючий суддя Василишин А.Р., судді: Бучинська Г.Б.. Філіпова Т.Л.), в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням та постановою, Сарненський районний центр зайнятості звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постанову, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Усіх учасників судового процесу належним чином було повідомлено про час та місце розгляду даної справи, однак вони не скористалися своїм правом бути присутніми в судовому засіданні.

31.07.2017 до Вищого господарського суду України від Сарненського районного центру зайнятості надійшов лист, в якому останній вказує, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить здійснити розгляд справи без його представника.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 27.08.2014 ОСОБА_4 було подано директору ДП "Камене-дробильний завод "Віта" заяву про звільнення з роботи за згодою двох сторін. На даній заяві керівником відповідача поставлено резолюцію: "Звільнити з роботи за згодою сторін".

01.09.2014 ДП "Камене-дробильний завод "Віта" видано наказ № 14, зокрема, про звільнення ОСОБА_4 згідно зі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням.

На підставі наказу № 14 від 01.09.2014 до трудової книжки ОСОБА_4 внесено відповідний запис, а саме: "Звільнити з роботи згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) за згодою сторін".

12.09.2014 ОСОБА_4 зареєстровано в Сарненському районному центрі зайнятості як безробітну, якій 19.09.2014 призначено виплату допомоги по безробіттю.

30.04.2015 ДП "Камене-дробильний завод "Віта" видано наказ № 10, яким внесено зміни до наказу № 14 від 01.09.2014, зокрема, вказано: "Звільнити з роботи ОСОБА_4 згідно ст. 36 п. 1 КзпП України, за згодою двох сторін".

19.05.2015 Сарненським районним центром зайнятості, відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, після надходження інформації з електронного обміну з базами даних про трудову діяльність між Державною службою зайнятості, Пенсійним фондом України та Державною фіскальною службою України, здійснено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітній ОСОБА_4.

В результаті перевірки було встановлено, що відповідно до поданих даних при реєстрації у центрі зайнятості ОСОБА_4 у трудовій книжці причиною звільнення з ДП "Камене-дробильний завод "Віта" було вказано "за згодою сторін" (п. 1 ст. 36 КЗпП України), а на підставі даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, Пенсійного фонду України, наказу № 14 від 01.09.2014 та акту перевірки страхового випадку від 19.05.2015 № 49 зазначено, що ОСОБА_4 була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України.

На думку Сарненського районного центру зайнятості у зв'язку із зазначенням недостовірних даних у трудовій книжці ОСОБА_4 виникла переплата допомоги по безробіттю у розмірі 2 872,91 грн.

06.06.2015 позивачем було направлено відповідачу лист-претензію, в якому повідомлено про необхідність повернути йому незаконно виплачені кошти безробітній ОСОБА_4, однак вищевказана претензія залишена відповідачем без задоволення, у зв'язку з чим Сарненський районний центр зайнятості звернувся до господарського суду Рівненської області з відповідним позовом про стягнення 2 872,91 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю

Господарські суди попередніх інстанцій, відмовляючи в задоволенні заявленого позову, виходили з того, що позивачем не було доведено недостовірності внесеної до трудової книжки ОСОБА_4 інформації щодо підстав її звільнення, тоді як наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що запис, внесений до трудової книжки не виправлявся і не змінювався, а отже є достовірним, з огляду на що відсутні підстави вважати, що Сарненський районний центр зайнятості безпідставно призначив ОСОБА_4 допомогу по безробіттю саме у зв'язку з її звільненням відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, що у свою чергу, виключає наявність у даному випадку вини ДП "Камене-дробильний завод "Віта".

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками місцевого та апеляційного господарських судів, з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України однією з підстав припинення трудового договору є угода сторін.

Водночас, ч. 1 ст. 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" Судам необхідно мати на увазі, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП).

Так, як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_4 була звільнена з роботи в ДП "Камене-дробильний завод "Віта" на підставі поданої нею заяви за згодою двох сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією заяви ОСОБА_4, на якій міститься резолюція директора відповідача "Звільнити з роботи за згодою сторін", а також копією трудової книжки ОСОБА_4, в якій містить запис "Звільнена з роботи згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України за згодою сторін".

Водночас, з наказу від 01.09.2014 № 14 вбачається, що ОСОБА_4 була звільнена відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням, і така інформація була надіслана ДП "Камене-дробильний завод "Віта" до Пенсійного фонду України.

Разом з тим, 30.04.2015 ДП "Камене-дробильний завод "Віта" наказом № 10 внесено зміни до наказу № 14 від 01.09.2014, зокрема, вказано: "Звільнити з роботи ОСОБА_4 згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України, за згодою двох сторін". Інформацію відповідно до наказу про внесення змін до наказу № 14 від 01.09.2014 відповідачем було направлено 30.04.2015 до Державного реєстру загальнообов'язкового страхування Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 6.4 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 № 307, який був чинний в період існування спірних правовідносин, визначено, що для визначення розміру та тривалості виплати допомоги по безробіттю центр зайнятості користується відомостями персоніфікованого обліку застрахованих осіб, що накопичуються в органах Пенсійного фонду України.

Згідно з п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про зайнятість населення" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади у сфері соціальної політики, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

При цьому, Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, унормовано, що перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообов'язкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) зокрема у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації.

Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади (п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним).

У відповідності з п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом, зокрема, звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів.

Згідно з частинами 3, 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" достовірність зазначених у документах даних перевіряється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Із роботодавця утримуються: сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду; незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

А відтак, правомірним та обґрунтованим є висновок місцевого та апеляційного господарських судів стосовно того, що з метою упередження незаконних виплат допомоги по безробіттю при прийнятті рішення щодо надання статусу безробітного, саме на позивача - Сарненський районний центр зайнятості покладено обов'язок невідкладно та оперативно звіряти дані громадян з відомостями Пенсійного фонду України, що було ним зроблено несвоєчасно, а саме 19.05.2015, тоді як виплата допомоги по безробіттю була призначена ОСОБА_4 ще 19.09.2014, що підтверджується матеріалами справи.

Більш того, позивачем було проігноровано той факт, що ще до проведення ним перевірки законності виплати ОСОБА_4 допомоги по безробіттю, відповідач - ДП "Камене-дробильний завод "Віта" вніс корегувальні зміни до Державного реєстру загальнообов'язкового страхування Пенсійного фонду України щодо підстав звільнення ОСОБА_4 При цьому, в акті № 49 від 19.05.2015, складеному за результатами проведеної перевірки, позивач взагалі не вказав, що відповідачем було виправлено допущену в наказі № 14 від 01.09.2014 про звільнення ОСОБА_4 помилку та, відповідно, приведено у відповідність наказ про звільнення до заяви про звільнення та запису в трудовій книжці.

Таким чином, викладеними вище обставинами підтверджує законність нарахування ОСОБА_4 допомоги по безробіттю у зв'язку з її звільненням саме на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін, а не відповідно до ст. 38 КЗпП за власним бажанням, що у свою чергу свідчить про безпідставність заявлених Сарненським районним центром зайнятості вимог про стягнення з ДП "Камене-дробильний завод "Віта" 2 872,91 грн. незаконно отриманої допомоги по безробіттю, оскільки, як було встановлено судами, така допомога була призначено відповідно до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів також погоджується з відхиленням судами попередніх інстанцій посилань позивача на недостовірність даних, внесених до трудової книжки ОСОБА_4, оскільки це, по-перше, не підтверджується матеріалами справи, а по-друге, як правильно було з'ясовано судами, відповідно до постанови слідчого відділу Сарненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області про закриття кримінального провадження від 29.06.2016, кримінальне провадження за фактом внесення службовими особами ДП "Камене-дробильний завод "Віта" в трудову книжку ОСОБА_4 завідомо неправдивих відомостей про причину її звільнення із вказаного підприємства, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України - у зв'язку зі встановленням відсутності складу злочину.

Згідно з ч. 2 ст. 43 та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, господарський суд Рівненської області та Рівненський апеляційний господарський суд правомірно та обґрунтовано дійшли висновку про недоведеність позовних вимог Сарненського районного центру зайнятості, з огляду на що прийняті у справі рішення та постанова є законними та такими, що ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Доводи касаційної скарги, які в цілому повторюють зміст позовної заяви та апеляційної скарги, не спростовують правомірних висновків місцевого та апеляційного господарських судів, їм дана належна оцінка, а тому не можуть бути підставою для скасування прийнятих у даній справі судових рішень.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; судове рішення ухвалюється суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сарненського районного центру зайнятості залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 05.04.2017 та рішення господарського суду Рівненської області від 15.02.2017 у справі № 918/57/17 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: В.І. Картере

Н.М. Губенко