ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 серпня 2017 р. Справа № 918/405/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця"

до відповідача Державного підприємства "Березнівське лісове господарство "

про стягнення в сумі 48 215 грн. 00 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_1 (дов. від 25.10.2016 р.);

Від відповідача: ОСОБА_2 (дов. №418/11/1 від 03.08.2017 р.).

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Березнівське лісове господарство " про стягнення в сумі 48 215 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду від 12 червня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/405/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 12 червня 2017 року.

26 червня 2017 року до канцелярії суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги заперечив у повному обсязі, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 26 червня 2017 року розгляд справи відкладено на 24 липня 2017 року.

24.07.2017 р. представник позивача подав додаткові пояснення, в яких наполягає на ґрунтовності позову, просить суд задоволити позов.

24.07.2017 р. у судовому засіданні проголошено перерву по справі до 07.08.2017 р.

27.07.2017 р. представник відповідача подав клопотання в додатках до якого долучив документи, які на переконання останнього вказують на безпідставність позову.

04.08.2017 р. представник позивача подав документи які, на переконання останнього, підтверджують позов.

У судовому засіданні 07.08.2017 р. представник позивача підтримав позов в повному обсязі, наполягав на його задоволенні, в свою чергу представник відповідача проти позову заперечив, просив суд в його задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

ДП "Березнівське лісове господарство" здійснювало поставку 62,03 м.куб. (рахунок-фактура № 501 від 22.11.2016 р., а.с. 35) пиловнику соснового 1 та 2 сортів, одержувачем товару була фірма "SH Holzindustri Schweigofer S.R.L." (Румунія), доставка лісопродукції здійснювалась залізничним транспортом до станції Дорнешти (Румунія) згідно залізничної накладної №543868 (а.с. 11) зі станції Малинськ Львівської залізниці, вагон № 60506821.

З залізничної накладної №543868 вбачається, що Державним підприємством "Березнівське лісове господарство" як відправником було визначено масу безпосередньо вантажу - 58000 кг, і зазначено її в гр.24 залізничної накладної №543868.

Масу вантажу було визначено шляхом безпосереднього зважування лісоматеріалу на вагах кранових 10 ВК-РКМ, які на час завантаження вагона №60506821 були належним чином повірені (дата повірки - 26.07.2016р., періодичність повірки - 1 раз в 12 місяців, а.с. 37 - 42).

Згідно частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 4 Статуту залізниць України встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів".

Згідно з п. 2 ст. 2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (надалі СМГС), дана угода застосовується до всіх перевезень вантажів, які здійснюються в прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні за накладними СМГС.

Відповідно до параграфу 3 ст. 14 СМГС договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка. Вказані перевезення здійснювалися на умов даної міжнародної угоди.

Враховуючи залізничну накладну №543868 та зазначені вище норми права, фактично було укладено договір перевезення між позивачем та відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що при надходженні 13.12.2016 р. вагона № 60506821 на станцію Чернівці у відповідності до ст. 23 СМГС було проведено контрольна перевірка маси вантажу.

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що маса вантажу у вагоні №60506821 не відповідає масі зазначеній відправником в накладній, а саме згідно накладної маса вантажу становить: 58000 кг, фактично виявилося 63100 кг, що більше на 5100 кг. За результатами проведеної перевірка у відповідності до ст. 29 СМГС складено комерційний акт №№8/366602 від 13.12.2016 р. (а.с. 12).

Судом встановлено та матеріалами справи стверджено факт неправильного зазначення маси вантажу відправником (відповідачем).

Відповідно до параграфу 1 ст. 16 СМГС відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної.

Відповідно до параграфу 3 п.4 ст. 16 СМГС відправник сплачує перевізнику неустойку, якщо після укладення договору перевезення виявиться неправильність, неточність, неповнота вказаних відправником в накладній відомостей та заявок в результаті чого: 4) занижен размер провозных платежей".

За приписами даної ст. 16 парагарафа 3 частини2 СМГС неустойка за п.4 параграфу 3 стягується в пятикратному розмірі провізної плати, яка належить перевізнику.

Враховуючи зазначене, позивач нарахував для відповідача неустойку у відповідності до правил СМГС, які зазначалися вище в розмірі 48 215, грн. на підставі параграфу 3 п.4 та ч.2 ст. 16 СМГС (9643 грн. х 5, розрахунок перевірений судом, а.с. 10).

Позивач направив для відповідача претензію про стягнення неустойки в розмірі 48 215, 00 грн., проте відповідач залишив зазначену претензію без відповіді та задоволення.

Згідно п. 6.2. Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України N 04- 5/601 від 29.05.2002 р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

З зазначеного суд вбачає, що в даному випадку неустойка стягується, за неправильне зазначення маси вантажу в провізних документах, незалежно чи були завдані для залізниці збитки.

Судом встановлено, що залізнична накладна та комерційний акт містять всі необхідні реквізити, складені у відповідності до зазначених вище норм права та є належними і допустимими доказами на підтвердження того факту, що під час оформлення перевізних документів відповідачем невірно зазначено в залізничній накладній масу вантажу.

Оскільки факт невідповідності маси вантажу даним, зазначеним відповідачем у накладній по вагону № 60506821, підтверджений належними доказами, наявними у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог Залізниці про стягнення з відповідача 48 215, 00 грн.

Також, приймаючи рішення судом враховані посилання відповідача на те , що при завантаженні вагона на станції відправлення маса лісоматеріалів визначалася відправником вагою відмінною від тієї якою було здійснено переваження, відтак перевірка маси вантажу на станції призначення мала проводитися таким самим способом, як і на станції відправлення.

Такі посилання відповідача не беруться судом до уваги з огляду на те, що контрольне зважування відбулося за усіма правилами, на справних вагах (докази зазначеного наявні в матеріалах справи), вагон пройшов необхідні повірки (докази надані у судове засідання 07.08.2017 р. та долучені до матеріалів справи), за результатами такого зважування було складено комерційний акт (чинний ніким не оспорений).

Отже, суд вбачає, що залізниця вправі перевіряти правильність відомостей, зазначених у накладній, а також кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній, іншим способом ніж зазначено у накладній, в тому числі шляхом зважування на вагонних вагах при наявності їх на станції призначення.

У відповідності до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене в сукупності вбачається, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства "Березнівське лісове господарство " на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" 48 215, 00 грн. неустойки, як такі які доведені належними та допустимими доказами та не спростовані відповідачем.

Згідно ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.49 ГПК України оплата судових витрат покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 49, 81-1, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Березнівське лісове господарство " (34600, Рівненська область, м. Березне, вул. Київська, 1, ідентифікаційний код 0992792) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі її регіональної філії "Львівська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, ідентифікаційний код 40081195) 48 215 (сорок вісім тисяч двісті п'ятнадцять) грн. 00 коп. неустойки та 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "11" серпня 2017 року

Суддя Войтюк В.Р.