ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року Справа № 904/11317/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. (доповідач)

судді: Кузнецов В.О., Євстигнеєв О.С.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1, прокурор відділу, посвідчення №043101 від 06.05.2016 р.;

від апелянта: ОСОБА_2, представник, довіреність №220/198/д від 11.04.2017 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність №1 від 31.07.2017 р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року у справі №904/11317/16

за позовом Заступника генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті, м. Камянське

про стягнення 3 100 736, 30 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року у справі №904/11317/16 (суддя Васильєв О.Ю.) в задоволенні позовних вимог заступника Генерального прокурора Головного військового прокурора відмовлено у повному обсязі.

Рішення господарського суду обґрунтовано тим, що рішенням господарського суду м.Києва від 29.12.16р. у справі №904/18873/16 встановлені обставини належного виконання ТОВ Трейд Коммодіті своїх обовязків з поставки товару за договором №286/1/16/6 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 31.03.2016р., та враховуючи положення ст.35 ГПК України, у звязку з чим позовні вимоги визнано необґрунтованими, а тому в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Міністерство оборони України звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт стверджує, що умовами договору №28/1/16/6 від 31.03.2016 року (далі договір поставки) встановлено строк поставки 60 днів (тобто до 30.05.2016 року) з дати підписання договору, вказаний строк сторонами не змінювався. Посилаючись на приписи п.1 ст.530 Цивільного кодексу України зазначає, що сторонами було погоджено строк поставки палива до 60 діб з дати підписання договору №28/1/16/6 від 31.03.2016 року до 30.05.2016 року, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті зобов'язано було поставити паливо до 30.05.2016 року.

Також скаржник наголошує, що строки поставки пального не змінювалися, змін зазнали лише обсяги поставки пального та вартість одиниці продукції, про що свідчать додаткові угоди №№1, 2, 3 до договору поставки від 31.03.2016 року, а також рознарядки на поставку пального, які є невід'ємною частиною договору №28/1/16/6 від 31.03.2016 року та додатків до нього.

На думку Міністерства оборони України відповідач зазнав спроб уникнути сплати штрафних санкцій за не поставлену продукцію у строк встановлений договором, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті на адресу позивача з проханням підписати додаткову угоду №4 до договору поставки, якою строк постачання встановлювався по 05.07.2016 року, проте позивач вказану додаткову угоду не підписав. Апелянт зазначає, що лист Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті від 22.06.2016 року ним було отримано лише 30.06.2016 року тобто після спливу місяця як сплинув кінцевий термін постачання продукції. Крім того, скаржник стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті також звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Міністерства оборони України про визнання укладеною додаткової угоди №4 до договору поставки, свої позовні вимоги останній мотивує тим, що у зв'язку зі зростанням цін на нафту та нафтопродукти на світових ринках протягом квітня червня 2016 року обумовило неможливість виконання позивачем взятих на себе зобов'язань за договором у строк, що передбачений договором поставки та додатковими угодами до нього (60 днів з дати підписання вказаного договору), при підписанні додаткових угод до договору сторони узгодили лише підвищення вартості палива за договором, проте питання погодження встановлення нових строків виконання зобов'язань за договором сторони не вирішили, що є необхідним у зв'язку зі зміною вартості палива за договором. Тим самим відповідач підтвердив незмінністю строків при укладенні додаткових угод.

Скаржник не погоджується з висновками господарських судів що підставою укладення додаткових угод №№ 1, 2, 3 став факт неможливості постачальника приступити до виконання зобов'язань через збільшення цін на нафту та нафтопродукти на світових ринках на час виконання договору поставки. Також заперечує проти висновку суду щодо його погодження з неможливістю приступити постачальником до виконання зобов'язань після підписання договору поставки, проте всі істотні умови за договором були погоджені після підписання додаткової угоди №3. Вважає невірним припущення суду, що укладаючи додаткову угоду №3 після спливу первинно визначеного терміну поставки 30.05.2017 року замовником були схвалені нові обсяги, умови та строки поставки, де 60-денний строк починає обраховуватися з 15.06.2016 року.

Апелянт стверджує, що непостачання оборонному відомству продукції за умовами укладених договорів призводить до підриву обороноздатності Збройних Сил України, особливо під час проведення антитерористичної операції, та потреби проведення повторних процедур закупівлі палива, які передбачають додаткові витрати бюджетних коштів.

Наголошує, що саме додатковою угодою №3 сторонами була погоджена остаточна специфікація поставленої продукції, що відбулося після підписання договору поставки -15.06.2016 року. Проте зазначає, що специфікація змінювалася лише раз в додатковій угоді №1 до договору, де було додано до існуючої специфікації ще й паливо авіаційне для газотрубних двигунів ДЖЕТ А-1.

Міністерство оборони України заперечує висновки господарського суду м. Києва у справі №910/18873/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті до Міністерства оборони України про визнання укладеною додаткової угоди №4 до договору №28/1/16/6 від 31.03.2016 року. Позивач зазначає, що факт несвоєчасного постачання пального для потреб Збройних Сил України документально підтверджений та не може бути спростований доводами відповідача. Суд також не звернув увагу, що зі зміною ціни на паливо Держава в особі Міністерства оборони України фактично недоотримало паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для ракетних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотрубних двигунів ДЖЕТ А-1 у кількості 908, 424 тон на суму 12 122 244, 298 грн. в умовах проведення антитерористичної операції.

У поясненнях по справі прокурор військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України просить суд оскаржуване рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

31.03.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Трейд Коммодіті (постачальник) та Міністерством оборони України (замовник) укладено договір №286/1/16/6 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення.

Відповідно до п.1.1 Договору, постачальник зобов'язався поставити паливо згідно специфікації, а замовник зобов'язався забезпечити приймання продукції та її оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно зі специфікацією до вказаного вище договору: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 5450 тон, загальною вартістю 72666212,50 грн.

За умовами п.1.2 Договору, замовник має право зменшувати обсяги закупівлі за договором, залежно від реального фінансування видатків.

Згідно п.4.6 Договору, ціна за договором коригується за погодженням сторін у порядку, визначеному статтею 40 Закону України Про здійснення державних закупівель у тому числі у зв'язку із зміною ринкової ціни на продукцію (зміна кон'юнктури ринку) та/або прийняття нормативно-правових актів, що впливають на формування рівня цін та/або пропорційної зміни ціни залежно від зміни курсу іноземної валюти.

Пунктом 5.5 Договору передбачено, що договір вважається виконаним, при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

Відповідно до п.10.1 Договору, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2016 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх виконання.

Додатковою угодою №1 від 13.05.2016 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016 сторони погодили викласти специфікацію до Договору у наступній редакції: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 5450 тон, загальною вартістю 72666212,50 грн без ПДВ.

17.05.2016 позивач листом №17-05/16-2 звернувся до відповідача з питанням корегування договірних цін в бік збільшення у зв'язку з тим, що станом на 17.05.2016 вартість нафти марки Brent вперше з листопада 2015 року зросла вище 49 доларів США за барель та встановила річний рекорд. Тобто, з моменту подання пропозиції ТОВ Трейд Коммодіті на конкурсні торги, а саме з 19.04.2016, ціна на нафту марки BRENT зросла на 11,97%. Середнє котирування на Diesel 10 ppm, опубліковане в Platt's European Marketscan під заголовком FOB MED (Italy), станом на 16.05.2016 становило 429,00 доларів США, тобто, порівняно з 19.04.2016, зросло на 15,87%.

За результатами проведених переговорів між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 від 06.06.2016 до договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, у відповідності до якої було збільшено вартість одиниці палива за договором та викладено специфікацію до договору в наступній редакції: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 4955 тон, загальною вартістю 72665075,00 грн без ПДВ.

06.06.2016, позивач повторно звернувся до відповідача з листом №06-06/16-14 від 06.06.2016 з питанням корегування договірних цін в бік збільшення у зв'язку з тим, що станом на 02.06.2016 року вартість нафти марки Brent вперше в 2016 році зросла вище 50 доларів США за барель, тобто, з 17.02.2016, ціна на нафту марки BRENT зросла на 45,04%. Середнє котирування на Jet, опубліковане в Platt's European Marketscan під заголовком FOB MED (Italy), станом на 17.02.2016 становило 326,00 доларів США, тобто, порівняно з 17.02.2016, зросло на 41.03%.

15.06.2016 за результатами проведених переговорів між сторонами укладено Додаткову угоду №3 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, у відповідності до якої було збільшено вартість одиниці палива за договором та викладено специфікацію до договору в наступній редакції: Паливо для реактивних двигунів ТС-1, паливо для реактивних двигунів РТ, паливо авіаційне для газотурбінних двигунів ДЖЕТ А-1, строк постачання - 60 днів з дати підписання договору, кількістю 4541,576 тон, вартістю 72665072,00 грн. (без урахування ПДВ - 14533014,40 грн.), на загальну суму 87198086,40 грн. включно з ПДВ.

22.06.2016 позивач звернувся до відповідача з листом №22-06/16-1 з проханням підписати Додаткову угоду №4 до Договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, в редакції що додавалася до листа, якою строк постачання встановлювався по 05.07.2016, проте відповідачем запропонованої додаткової угоди підписано не було.

Відповідно до рішенням господарського суду м. Києва від 29.12.16р. у справі №904/18873/16 ( за позовом ТОВ Трейд Коммодіті до Міністерства оборони України про визнання укладеною додаткової угоди №4 до договору №286/1/16/6 від 31.03.2016р. ) було відмовлено в задоволенні позову. Цим рішенням суду було встановлено наступні обставини.

Через зростання цін на нафтопродукти, між позивачем та відповідачем було укладено Додаткові угоди №1, №2, №3 до Договору, якими зменшено обсяг палива, яке має бути поставлено, при цьому остаточна дата поставки залишилась незмінною - 60 днів з дати підписання договору.

Судом встановлено, що позивач виконав умови Договору на загальну суму 85636915,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних: №1272 від 25.06.2016 на суму 1521273,60 грн.; №1267 від 25.06.2016 на суму 2586412,80 грн.; №1273 від 26.06.2016 на суму 3178252,80 грн.; №1276 від 27.06.2016 на суму 11944185,60 грн.; №1271 від 28.06.2016 на суму 6508512 грн.; №1269 від 28.06.2016 на суму 9490003,20 грн.; №1268 від 29.06.2016 на суму 3388204,80 грн.; №1270 від 29.06.2016 на суму 12684595,20 грн.; №1275 від 29.06.2016 на суму 6878860,80 грн.; №1288 від 29.06.2016 на суму 11222592 грн.; №1287 від 29.06.2016 на суму 3285312 грн.; №1274 від 29.06.2016 на суму 6461606,40 грн.; №1281 від 30.06.2016 на суму 7240377,60 грн.; №1289 від 01.07.2016 на суму 768000 грн., на загальну суму 85636915,20 грн.

Позивачем поставлено паливо за кількістю, асортиментом та адресою, що встановлена відповідачем у рознарядці, яка додавалася до додаткової угоди №3 від 15.06.2016. Вказаною додатковою угодою була погоджена сторонами остаточна специфікація продукції, яка поставлена позивачем відповідачеві, що відбулося після підписання договору №286/1/16/6 від 31.03.2016, а саме 15.06.2016.

15.06.2016 року було встановлено нову ціну за одиницю товару та змінено кількість продукції, що підлягала поставці позивачем відповідачеві, у чіткій відповідності до положень частини 5 статті 40 Закону України Про здійснення державних закупівель, при цьому, зазначена зміна не призвела до збільшення суми договору.

Підставою для укладення між сторонами додаткових угод №1, №2 та №3 став факт неможливості позивача приступити до виконання зобов`язань через збільшення цін на нафту та нафтопродукти на світових ринках за період часу, коли формувалася та подавалася цінова пропозиція позивача до часу підписання договору №286/1/16/6 від 31.03.2016.

Підписанням вказаних додаткових угод відповідач фактично погодився зі вказаними обставинами, тобто з неможливістю приступити позивачем до виконання зобов`язань після підписання договору, а всі істотні умови зобов`язань за договором №286/1/16/6 від 31.03.2016. остаточно були погоджені між сторонами лише з підписанням 15.06.2016 року додаткової угоди №3, після чого позивач і приступив до виконання зобов`язань. При цьому, після погодження вказаних істотних умов, позивачем проведено поставку товару у строк менше 60 днів з моменту підписання зазначеної додаткової угоди №3.

За умовами пункту 5.5. договору, договір вважається виконаним, при умові постачання продукції не менше 99% від загального обсягу.

Визначаючи основні умови договору (ціну) та укладаючи Додаткову угоду № 3 вже після спливу первинно визначеного терміну поставки - 30.05.2016, відповідач фактично схвалив нові умови та обсяги поставки, що також потягло за собою схвалення відповідачем нових строків поставки, оскільки рознарядка на поставку товару з визначенням 60-денного терміну поставки видана Відповідачем 15.06.2016, в день підписання Додаткової угоди № 3. В зв'язку з чим момент настання визначеного умовами договору та Додаткової угоди №3 60-денний строк виконання зобов'язань з поставки починає свій перебіг саме з 15.06.2016.

За висновками суду, позивачем проведено поставку товару у необхідній кількості згідно видаткових накладних, в межах строків, визначених, Додатковою угодою №3, оскільки істотні умови договору було погоджено сторонами вже після спливу первинно визначеного строку поставки.

Так, рішення господарського суду м. Києва від 29.12.16р. у справі №904/18873/16 набрало законної сили у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, заступник генерального прокурора України - Головний військовий прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (позивач) про стягнення з ТОВ Трейд Коммодіті (відповідач) 3 100 736, 30 грн. ( в т.ч.: 2 540 149,87 грн. - пені та 560 586,43 грн. - штрафу) штрафних санкцій. В обґрунтування позовних вимог посилається на несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань за договором №286/1/16/6 про постачання для державних потреб палива рідинного та газу; олив мастильних, для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) від 31.03.2016р.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки рішенням господарського суду м. Києва від 29.12.16р. у справі №904/18873/16 були встановлені обставини належного виконання ТОВ Трейд Коммодіті своїх обовязків з поставки товару за договором №286/1/16/6, без порушень строків поставки товару, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції щодо необґрунтованість позовних вимог прокурора, а тому, враховуючи приписи ст. 35 ГПК України, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, господарський суд повно зясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що у відповідності до ст. 103 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.05.2017 року у справі №904/11317/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Постанова складена в повному обсязі 07.08.2017р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя О.С. Євстигнеєв