ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"02" серпня 2017 р. Справа № 13/084-10

за скаргою Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України» від 21.06.2017 № 31/13-2569 на дії органу державної виконавчої служби

у справі № 13/084-10

за позовом Дочірньої компанії «Газ України» НАК «Нафтогаз України», м. Київ

до Комунального підприємства Київської обласної ради «Ірпіньтепломережа», Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 2897995,68 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

представники учасників провадження згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

рішенням господарського суду Київської області від 21.06.2010 позов задоволено частково, вирішено стягнути з КП КОР «Ірпіньтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 2282005,28 грн. основного боргу, 116065,07 грн. пені, 295867,09 грн. інфляційних збитків, 86939,05 грн. 3% річних, 1054,12 грн. витрат з припинення газопостачання та судові витрати - 25500 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення 116065,07 грн. пені відмовлено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 28.09.2010 рішення скасовано частково в частині основного боргу, пені та 3% річних та прийнято нове рішення; постановлено стягнути з КП КОР «Ірпіньтепломережа» на користь ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» 19005,28 грн. основного боргу, 78959,71 грн. 3% річних та судові витрати - 4255,35 грн. державного мита та 39,38 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; провадження у справі в частині 2263000,00 грн. припинено; в задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 3% річних і пені відмовлено; в частині стягнення інфляційної заборгованості та заборгованості за виконані позивачем роботи з припинення газопостачання залишено без змін.

03.11.2010 та 29.12.2010 на виконання рішення та постанови у даній справі господарським судом Київської області було видано відповідні накази, зокрема 29.12.2010 про стягнення з боржника на користь стягувача 295867,09 грн. інфляційних збитків та 1054,12 грн. витрат з припинення газопостачання.

26.06.2017 до господарського суду Київської області від ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» надійшла скарга № 31/13-2569 від 21.06.2017 на дії органу державної виконавчої служби - Ірпінського міського відділу ДВС ГТУ юстиції у Київській області (вх. № 131/17).

Ухвалою суду від 27.06.2017 розгляд скарги ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» на дії органу державної виконавчої служби призначено на 02.08.2017; зобов'язано Ірпінський міський відділ ДВС ГТУ юстиції у Київській області надати письмові пояснення по суті поданої скарги та належним чином засвідчені копії наявних матеріалів виконавчого провадження № 52143369.

02.08.2017 в судове засідання з'явився представник скаржника і надав пояснення, подану скаргу на дії органу ДВС підтримав і просив задовольнити. Інші учасники провадження в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Детально дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника скаржника судом встановлено таке.

Як зазначає скаржник, 16.06.2017 на адресу стягувача від органу ДВС надійшла постанова від 27.04.2017 ВП № 52143369 про повернення виконавчого документа стягувачу разом з оригіналом наказу.

У своїй скарзі скаржник просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУ юстиції у Київській області, які полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 ВП № 52143369 з примусового виконання наказу № 13/084-10 від 29.12.2010; визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 ВП № 52143369 з примусового виконання наказу № 13/084-10 від 29.12.2010.

Так, відповідно до постанови Ірпінського МВДВС ГТУ юстиції у Київській області від 27.04.2017 ВП № 52143369 повернуто виконавчий документ - наказ від 29.12.2010 № 13/084-10 стягувачу ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України», зокрема на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно наведеної норми, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

В обґрунтування постанови державний виконавець зазначає, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» було здійснено заходи примусового виконання рішення, в результаті чого встановлено: згідно акта державного виконавця від 04.04.2017 та довідки Ірпінського ЦПЗ № 12 УДППЗ «Укрпошта» боржник за адресою вказаною у виконавчому документі (м. Ірпінь, вул. Миру, 2-А) не знаходиться; згідно відповіді ТСЦ № 3247 за боржником на праві власності зареєстровано 8 транспортних засобів; відомості про обтяження рухомого майна боржника внесено до ДРОРМ та оголошено в розшук; згідно інформаційної довідки Агентства з розвитку інфраструктури фондового ринку України від 11.04.2016 у боржника цінних паперів немає; згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців боржник перебуває у стані припинення юридичної особи з 09.01.2014; 09.09.2016 державним виконавцем Ірпінського МВДВС ГТУ юстиції у Київській області відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу; згідно відповіді ГУ статистики у Київській області № 20-80/1175 від 23.09.2016 КП КОР «Ірпіньтепломережа» фінансову та статистичну звітність у період з 01.01.2014 по 01.01.2016 до ГУ статистики у Київській області не подавало; в результаті вжитих заходів неможливо встановити місцезнаходження юридичної особи - боржника.

На підставі викладеного державний виконавець дійшов висновку, що виконавче провадження підлягає завершенню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вже зазначено, в оскаржуваній постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець встановив, що «згідно відомостей з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців боржник перебуває у стані припинення юридичної особи з 09.01.2014».

Станом на 19.06.2017 згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу КП КОР «Ірпіньтепломережа» не припинено, з 09.01.2014 боржник перебуває в стані припинення, головою комісії з припинення або ліквідатором визначено ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Статтею 93 ЦК України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Отже, з моменту призначення ліквідатором КП КОР «Ірпіньтепломережа» ОСОБА_1, до неї перейшли справи з управління підприємством.

Крім цього, засновником боржника є Київська обласна рада, яка також має володіти інформацією щодо створених нею юридичних осіб.

Таким чином, постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 ВП № 52143369 винесена безпідставно, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки державним виконавцем не здійснено всіх заходів, спрямованих на зясування фактичного місцезнаходження боржника, зокрема шляхом звернення до ліквідатора чи голови комісії з припинення, або до засновника боржника.

Також, статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

В постанові від 27.04.2017 ВП № 52143369 державним виконавцем зазначено, що 09.09.2016 було накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу. При цьому, державний виконавець посилається на довідки щодо майнового стану боржника від квітня та вересня 2016 року.

Однак, згідно ч. 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

В оскаржуваній постанові державний виконавець взагалі не зазначає відомостей про отримання від Державної фіскальної служби інформації про відкриті рахунки боржника у банківських установах та надання банками відповідних довідок про відсутність коштів на рахунках.

Також, частинами 2, 3 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

В оскаржуваній постанові державний виконавець зазначає про отримання інформації щодо наявності у боржника 8 транспортних засобів, однак інформація щодо результатів розшуку виявлених транспортних засобів та щодо їх примусової реалізації, відсутня.

За таких обставин, беручи до уваги все викладене вище, суд погоджується з доводами скаржника ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» про те, що державним виконавцем не здійснено всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на примусове виконання наказу № 13/084-10 від 29.12.2010, отже постанова від 27.04.2017 ВП № 52143369 про повернення виконавчого документа стягувачеві є такою, що винесена безпідставно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 121-2 ГПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 124 Конституції України та статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 9.13. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» від 21.06.2017 № 31/13-2569 на дії органу ДВС, отже скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ДК «Газ України «НАК «Нафтогаз України» від 21.06.2017 № 31/13-2569 (вх. № 131/17) на дії Ірпінського МВДВС ГТУ юстиції у Київській області у справі № 13/084-10 задовольнити.

2. Визнати незаконними дії державного виконавця Ірпінського МВДВС ГТУ юстиції у Київській області, які полягають у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 ВП № 52143369 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області № 13/084-10 від 29.12.2010;

3. Визнати недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.04.2017 ВП № 52143369 з примусового виконання наказу господарського суду Київської області № 13/084-10 від 29.12.2010.

4. Ухвалу надіслати учасникам провадження та Ірпінському МВДВС ГТУ юстиції у Київській області.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 07.08.2017

Суддя С.Ю. Наріжний