РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.08.2017Справа №910/22973/16

За позовом Фірми «Дубль W» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СААСК»

треті особи Райффайзен Проперті Менеджмент ГмбХ, Доріскус Ентерпрайзес Лімітед

про визнання недійсними рішення загальних зборів

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Лисенко С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Олексіюк М.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи 1 - Погружальська К.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи 2 - Шворак О.М. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Фірма «Дубль W» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СААСК» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубль W Київ», які оформлені протоколом №7 від 29.02.2000.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при проведенні оскаржуваних загальних зборів учасників відповідача генерального директора ТОВ «Дубль W Київ» - ОСОБА_5 було обрано Головою загальних зборів учасників товариства, що є прямим порушенням вимог чинного на тій момент законодавства, зокрема ч.6 ст.62 Закону України «Про господарські товариства». Крім того, позивач зазначає, що останній не був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення загальних зборів товариства, так само не був повідомлений про перелік питань, які будуть винесені на розгляд зборів, що також є порушенням чинного на той момент законодавства.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним рішення Загальних Зборів учасників ТОВ «Дубль W Київ», оформленого протоколом №7 від 29.02.2000 з моменту його прийняття.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що суміщення статусу ОСОБА_5 як представника позивача та Генерального директора відповідача не може бути підставою для визнання недійсним рішення зборів учасників товариства оскільки ОСОБА_5 на спірних зборах був присутнім не як Генеральний директор відповідача, а як президент позивача, тобто як представник учасника відповідача.

Крім того зазначив, що позивачем не надано жодних доказів щодо того, що головування ОСОБА_5 на спірних зборах якимось чином вплинуло на голосування учасників та прийняття відповідних рішень.

Також відповідач заперечив стосовно обставин щодо неналежного повідомлення позивача про проведення загальних зборів учасників товариства, оскільки позивач приймав участь у спірних загальних зборах, та голосував за прийняття відповідних рішень, підписав протокол та виконав відповідне рішення загальних зборів товариства.

На підставі викладеного відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи 1 - Райффайзен Проперті Менеджмент ГмбХ в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях по суті спору.

Представник третьої особи 2 - Доріскус Ентерпрайзес Лімітед в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у письмових поясненнях по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про господарські товариства», законодавство про господарські товариства ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, цього Закону, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законодавчих актів.

Статтею 113 Цивільного кодексу України встановлено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Відповідно до ч.1 ст.140 Цивільного кодексу України, товариством з обмеженою відповідальністю є засноване одним або кількома особами товариство, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких встановлюється статутом.

Статтею 116 Цивільного кодексу України встановлено, що учасники господарського товариства мають право, зокрема, у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом, вийти у встановленому порядку з товариства, здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Положеннями ст.145 Цивільного кодексу України визначено, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить: визначення основних напрямів діяльності товариства, затвердження його планів і звітів про їх виконання; внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу; створення та відкликання виконавчого органу товариства; визначення форм контролю за діяльністю виконавчого органу, створення та визначення повноважень відповідних контрольних органів; затвердження річних звітів та бухгалтерських балансів, розподіл прибутку та збитків товариства; вирішення питання про придбання товариством частки учасника; виключення учасника із товариства; прийняття рішення про ліквідацію товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Черговість та порядок скликання загальних зборів встановлюються статутом товариства і законом.

За приписами ст.1 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарськими товариствами є підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Згідно зі ст.58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Виходячи зі змісту приписів ст.ст.41, 59 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, внесення змін до статуту, встановлення розміру, форми і порядку внесення учасниками додаткових вкладів. Статутом товариства до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені й інші питання.

Згідно п.6.1 Статуту Фірми «Дубль W Київ» створеної у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (назву якого в подальшому було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «САССК» згідно рішення загальних зборів учасників товариства, які оформлено протоколом №206 від 22.11.2006) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вищим органом управління фірми є загальні збори учасників.

Пунктами 6.3.4, 6.3.5 Статуту відповідача було передбачено, що до повноважень загальних зборів учасників належить, в тому числі, затвердження будь-яких змін до статуту, договору, статутного фонду, а також змін щодо пропорційного відношення часток, якими володіють учасники.

У п.п.1.3, 3.2 Статуту Фірми «Дубль W Київ» створеної у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (з урахуванням змін та доповнень внесених згідно рішень загальних борів, які оформлено протоколом №5/1 від 04.10.1999) вказано, що учасниками товариства є: Фірма «Дубль W» (31,4% статутного капіталу) та Фірма Доріскус Ентерпрайзес Лтд (68,6% статутного капіталу).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.02.2000 було проведено загальні збори учасників Фірми «Дубль W Київ» створеної у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, результати яких оформлено протоколом №7 від 29.02.2000.

На вказаних зборах вищим органом управління відповідача було прийнято рішення про: обрання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 головою та секретарем зборів учасників товариства відповідно; затвердження рішення про передачу Дубль W частини належної йому частки у розмірі 98,90217% статутного фонду товариства на користь RPI, в якості забезпечення платіжних зобов'язань Дубль W за кредитним договором укладеним між Дубль W та RPI від 14.10.1998 року та затвердження RPI в складі учасників товариства; затверджено зміни та доповнення до установчих документів товариства, які вносяться у зв'язку з передачею Дубль W частини належної йому частки у розмірі 98,90217% статутного фонду товариства на користь RPI, та затвердженням RPI в складі учасників товариства; вповноважено ОСОБА_5 Генерального директора товариства здійснити всі необхідні дії для реєстрації відповідних змін та доповнень до установчих документів товариства згідно чинного законодавства.

За твердженнями позивача вказані рішення загальних зборів прийнято з порушенням приписів чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема, при проведенні зборів вищого органу управління було обрано голову загальних зборів ОСОБА_5 який в свою чергу був Генеральним директором відповідача, а позивача, як учасника товариства, не було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів. Вказані обставини, на думку заявника, свідчать про наявність підстав для визнання рішень загальних зборів учасників Фірми «Дубль W Київ» створеної у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, результати яких оформлено протоколом №7 від 29.02.2000, недійсними, що і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Згідно п.2.12 Постанови №4 від 26.02.2016 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» рішення загальних зборів учасників товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

У п.2.13 Постанови №4 від 26.02.2016 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» вказано, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України «Про акціонерні товариства»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»); відсутність протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю (частина шоста статті 60 Закону України «Про господарські товариства»); відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України «Про акціонерні товариства»). Аналогічні підстави, що є безумовними для визнання недійсним рішення загальних зборів, наведено у Постанові №13 від 24.10.2008 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Пунктом 19 Постанови №13 від 24.10.2008 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» визначено, що суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт порушення рішенням прав та законних інтересів акціонера товариства не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

Тобто, діючим законодавством України учасникам надано право оскаржити рішення органу товариства, якщо воно порушує їх права та охоронювані законом інтереси, у випадку, зокрема, недотримання встановленої процедури їх скликання та прийняття рішення без необхідного кворуму.

Обґрунтовуючи поданий позов, заявник посилався на те, що рішення загальних зборів прийнято з порушенням приписів чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема, при проведенні зборів вищого органу управління відповідача було обрано голову загальних зборів ОСОБА_5 який в свою чергу був Генеральним директором відповідача, а позивача, як учасника товариства, не було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Частинами 1, 5 ст.61 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Пунктом 7.3 Статуту Фірми «Дубль W Київ» створеної у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що чергові та позачергові засідання зборів учасників скликаються шляхом попереднього письмового повідомлення, зробленого не менш, як за 30 днів; за умови, однак, що при невідкладних випадках та при одностайній згоді сторін (представників), повідомлення про скликання будь-яких зборів може надсилатись без дотримання передбаченого для таких випадків терміну. Такі повідомлення надаються в письмовій формі та надсилаються кожній стороні (представникові). Збори учасників можуть проводитись шляхом телефонних конференцій.

Згідно п.7.7 Статуту відповідача протоколи засідань загальних зборів учасників підписуються або (і) всіма сторонами (представниками), що присутні на загальних зборах, або головою та секретарем загальних зборів. Оригінали протоколів засідань зборів учасників зберігаються на фірмі, а копії вчасно надсилаються кожній із сторін (представникові).

Відповідно до п.7.8 Статуту Фірми «Дубль W Київ» створеної у формі Товариства з обмеженою відповідальністю рішення, підписане або затверджене письмово всіма сторонами вважається дійсним та чинним, так як би воно було прийняте на зборах учасників, які були належним чином скликані та проведені.

Наразі, як вбачається із матеріалів справи, останні не містять належних доказів повідомлення Фірми «Дубль W» про проведення спірних загальних зборів.

У п.2.14 Постанови №4 від 26.02.2016 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» вказано, що рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання, встановленої статтею 61 Закону України «Про господарські товариства», статтею 35 Закону України «Про акціонерні товариства», статтею 15 Закону України «Про кооперацію». Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Однак, зі змісту протоколу №7 від 29.02.2000 вбачається, що представник Фірми «Дубль W» був присутній на спірних загальних зборах та голосував за прийняття рішень вищим органом управління товариства. Протокол №7 від 29.02.2000 скріплено печаткою Фірми «Дубль W» та підписано її представником ОСОБА_5

Одночасно, судом прийнято до уваги, що рішенням від 25.02.2000 загальних зборів Фірми «Дубль W», яке оформлено протоколом №22 від 25.02.2000, вищим органом управління позивача було прийнято рішення про передачу частини належної їй частки в статутному капіталі у розмірі 98,90217% статутного фонду «Дубль W Київ» на користь «Райффайзен Проперті Інвест Іммобіліенентвіклунгсгес м.б.Ха» та уповноваження ОСОБА_5 на підписання договору про передачу частки учасника.

Судом прийнято до уваги, що рішенням від 07.08.2009 Господарського суду Одеської області по справі №4/119-09-3721 за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Дубль W» було визнано недійсним, в тому числі, рішення від 25.02.2000 загальних зборів Фірми «Дубль W», які оформлено протоколом №22 від 25.02.2000.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено підстави звільнення від доказування. Зокрема, господарським процесуальним законодавством визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Отже, рішення від 07.08.2009 Господарського суду Одеської області по справі №4/119-09-3721, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

Проте, за висновками суду, у даному випадку скасування означеного рішення не впливає на дійсність оспорюваного рішення, оскільки визнання судом недійсним рішення загальних зборів товариства, на підставі яких керівником цього товариства було вчинено певний правочин, не може бути підставою для визнання останнього недійсним, оскільки не усуває факту законності дій керівника щодо виконання рішення загальних зборів. Аналогічну правову позицію наведено у п.3.5 Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними».

Отже, виходячи з того, що на спірних загальних зборах був присутній представник Фірми «Дубль W», враховуючи те, що фактично скасування судовим актом рішення загальних зборів позивача, яким такому представнику було надано відповідні повноваження, не має наслідком недійсність вчинених ним дій (правочинів), суд дійшов висновку, що відсутність доказів повідомлення заявника про проведення спірних загальних зборів у даному випадку не є достатньою підставою для визнання рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубль W Київ», які оформлені протоколом №7 від 29.02.2000, недійсними.

Крім того, позивачем було повністю виконано спірне рішення загальних зборів, зокрема підписано зміни та доповнення до Статуту відповідача та Угоду про внесення змін та доповнень до Договору про створення та діяльність відповідача, а також підписано договір про передачу частки від 03.03.2000, який підтверджує передачу частки від позивача до RPI. Доказів визнання недійсним вказаного договору чи його оспорення позивачем матеріали справи не містять. Вказане свідчить про усвідомлення та подальше фактичне схвалення позивачем прийнятих на спірних загальних зборах рішень.

Також, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.08.2015 у справі №2а-4230/09/2670 встановлено ту обставину, що ОСОБА_5, приймаючи участь в загальних зборах ТОВ «ДубльW» та ТОВ «ДубльW Київ», обговорюючи та голосуючи за питання порядку денного зборів товариств, підписуючи зміни до установчих документів, протоколи, договори та інші документи, пов'язані з передачею частки в товаристві та з виходом зі складу учасників ТОВ «ДубльW Київ», був обізнаний про зміни складу учасників Товариства та внесення відповідних змін до установчих документів. Вказане також свідчить про обізнаність позивача не лише про факт проведення загальних зборів, в тому числі спірних , але і щодо переліку питань, які виносились на порядок денний , зокрема спірних загальних зборів.

Посилання заявника в якості підстави для визнання недійсним спірного рішення на порушення під час проведення 29.02.2000 загальних зборів приписів ст.62 Закону України «Про господарські товариства», а саме на ті обставини, що учасниками було обрано голову загальних зборів ОСОБА_5 який в свою чергу був Генеральним директором відповідача, судом до уваги також не приймаються в якості підстави, достатньої для задоволення позовних вимог. При цьому, суд зазначає наступне.

Дійсно, згідно приписів ч.6 ст.62 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Генеральний директор (директор) не може бути одночасно головою зборів учасників товариства.

Проте, як вказувалось вище, підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Разом з тим, судом встановлено, що під час проведення спірних загальних зборів ОСОБА_5 було обрано головою загальних зборів, проте на вказаних зборах останній був присутній не як Генеральний директор відповідача, а як Президент позивача, тобто представник учасника відповідача, який відповідно може бути головою зборів учасників, відтак вказане не є безумовною підставою для визнання рішень, прийнятих на таких зборах, недійсними.

Наразі, заявником не наведено суду належних та допустимих у розумінні положень норм ГПК доказів того, що обрання ОСОБА_5 головою загальних зборів 29.02.2000 якимось чином вплинуло на прийняті вищим органом управління відповідача рішення.

Згідно п.7.7 Статуту відповідача протоколи засідань загальних зборів учасників підписуються або (і) всіма сторонами (представниками), що присутні на загальних зборах, або головою та секретарем загальних зборів. Оригінали протоколів засідань зборів учасників зберігаються на фірмі, а копії вчасно надсилаються кожній із сторін (представникові).

Крім того, суд також звертає увагу сторін на те, що обов'язковою умовою для визнання рішень загальних зборів учасників є порушення прав та законних інтересів позивача, а відсутність такого порушення є підставою для відмови в позові (п.19 Постанови №13 від 24.10.2008 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у даному випадку обставини стосовно того, що під час проведення спірних загальних зборів було обрано голову зборів ОСОБА_5 який в свою чергу був Генеральним директором відповідача, не свідчать про порушення прав позивача, як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубль W Київ», та не є достатньою підставою для визнання недійсними рішень вищого органу управління відповідача, які оформлені протоколом №7 від 29.02.2000, оскільки останній діяв як Президент позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

Разом з тим, заява відповідача, подана в ході розгляду справи про застосування строків позовної давності була залишена судом без розгляду з огляду на наявність самостійних підстав для відмови в задоволенні позову.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З урахуванням положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 19.08.2017

Суддя Я.В. Маринченко