КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"14" серпня 2017 р. Справа №50/279

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.04.2010

у справі № 50/279 (суддя Головатюк Л.Д.)

за заявою Державної податкової інспекції у Святошинському районі м.Києва

до закритого акціонерного товариства „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.04.2009 порушено провадження у справі № 50/279 про банкрутство Закритого акціонерного товариства (далі за текстом - Товариство) "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко" за заявою Державної податкової інспекції у Святошинському районі м. Києва.

Ухвалою попереднього засідання господарського суду м. Києва від 13.04.2010 року (суддя - Головатюк Л.Д.) визнані вимоги кредиторів до Боржника у відповідних сумах. При цьому, відмовлено у визнанні кредиторами до Боржника: Іпотечному центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву", фізичним особам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Також ухвалено вважати такими що не розглядаються та вважаються погашеними вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі. Крім цього, затверджений реєстр вимог кредиторів на загальну суму 6 137 713 грн. 94 коп.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою місцевого господарського суду від 13.04.2010, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.04.2010 у справі № 50/279 в частині визнання та включення до реєстру вимог кредиторів Закритого акціонерного товариства (далі за текстом - Товариство) "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко" вимог кредитора - управління житлового забезпечення виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) на суму 4208631,00 грн.

Обгрунтовуючи наявність права особи, яка має право звернутись із апляційною скаргою, ОСОБА_2 посилається на те, що є акціонером боржника. На підтвердження чого, у якості додатків до апеляційної скарги, останнім долучено копію витягу з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датований 22.04.2017, а також копію протоколу № 3 загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко" від 19 травня 2000 року.

Одночасно в апеляційній скарзі апелянт просив відновити пропущений строк подання апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу ОСОБА_2 та додані до неї документи, Київський апеляційний господарський встановив, що в прийнятті апеляційної скарги має бути відмовлено з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Статтею 129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення апеляційного та касаційного скарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс (далі за текстом - ГПК) України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Апеляційний господарський суд, крім застосування розділу ХІІ ГПК України, на підставі ст. 99 ГПК України також переглядає справи за правилами розгляду справ у першій інстанції.

У відповідності до принципу єдиного судового рішення в процесі не допускається розгляд тотожного (того самого, однакового) у спорі між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, або коли є рішення з цього предмету. Цей принцип реалізує ст. 62 та ст. 80 ГПК України, тому керуючись ст. 99 ГПК України апеляційна інстанція не може прийняти до розгляду скаргу, яку вже було переглянуто в апеляційному порядку.

Зазначену позицію викладено, також, в пункті 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" якою передбачено, що якщо апеляційну скаргу подано на рішення чи ухвалу місцевого господарського суду, яку вже було переглянуто в апеляційному порядку, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У таких випадках останній повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 91 або 106 ГПК.

Відповідно до ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження апеляційний господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або про відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Разом з цим, ст. 97 ГПК України передбачений вичерпний перелік підстав повернення апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, оскаржувану ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.04.2010 у справі № 50/279 вже було переглянуто в суді апеляційної інстанції та відповідно 01.09.2010 було винесено постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2010 (у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гарник Л.Л., судді: Іваненко Я.Л., Пантелієнко В.О.) апеляційні скарги залишені без задоволення, а ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.04.2010 - без змін.

Крім того, 08.12.2010 Вищим господарським судом України було ухвалено постанову, якою касаційну скаргу громадянки ОСОБА_4 залишено без задоволення; постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.09.2010 у справі № 50/279 змінено, доповнивши частину 1 резолютивної частини після слів:"Кацив Лідії Олексіївни" словами:" в частині її кредиторських вимог".

Дана обставина виключає повторний перегляд вказаної ухвали суду першої інстанції Київським апеляційним господарським судом.

Оскільки, як уже зазначалось вище, можливості оскарження в апеляційному порядку процесуальних документів (в даному разі ухвали місцевого господарського суду) після здійснення їх апеляційного, а тим паче, касаційного перегляду по суті, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 "Про незалежність судової влади" передбачено, що за змістом частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Таким чином, зважаючи на те, що ухвала Господарського суду міста Києва від 13.04.2010 вже була переглянута в апеляційній інстанції (а також судом касаційної інстанції) та прийняте судове рішення (у формі ухвали від 13.04.2010) набрало законної сили, апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.04.2010 у справі № 50/279 не може бути прийнята судом до розгляду.

Враховуючи наведені вище обставини судова колегія дійшла висновку, що у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 слід відмовити на підставі ст.ст. 91, 98 і 106 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 91, 97, 98 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.04.2010 у справі № 50/279.

2. Апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду м. Києва від 13.04.2010 у справі № 50/279 з доданими до неї матеріалами повернути ОСОБА_2.

3. Матеріали справи № 50/279 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко