номер провадження справи 9/50/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 Справа № 908/1236/17

за позовом: Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2)

про стягнення суми 50000 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 2 від 22.05.2017р.;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство Бердянське підприємство теплових мереж звернулося в господарський суд Запорізької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.06.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1236/17, справі присвоєно номер провадження № 9/50/17, судове засідання призначено на 06.07.2017р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.07.2017р. на підставі ст. 77 ГПК України, у звязку із незявленням у судове засідання представника відповідача, неподанням витребуваних доказів, розгляд справи відкладено на 10.08.2017 р.

Справу розглянуто 10.08.2017р., оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримав вимоги, викладені у позові. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи ст. ст. 509, 526, 530, 549, 550, 629, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 231, 275 Господарського кодексу України та умови укладеного між сторонами договору. Вказує, що свої зобовязання відповідно до умов договору № 960 від 25.12.2008 р. купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення свої зобов'язання перед відповідачем позивачем виконано належним чином, що підтверджується отриманими відповідачем рахунками-актами та відсутністю актів-претензій з боку Споживача. В свою чергу, відповідачем, в порушення умов договору та чинного законодавства зобовязання за Договором належним чином не виконано, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 50000,00 грн. за період січень, лютий 2017 року, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач заявлені позовні вимоги не спростував, представник відповідача в судове засідання за викликом двічі не зявився, правом надати відзив на позов не скористався.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ОСОБА_1 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство Акціонерний центр Восток зареєстроване за адресою: 69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2, і саме на зазначену адресу направлялися ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи на 10.08.2017 р.

Згідно поштового повідомлення про вручення, ухвалу суду від 16.06.2017 р. отримано повноважним представником відповідача 21.06.2017р.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача, за наявними в ній матеріалами, достатніми для вирішення спору по суті, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2008 року між Закритим акціонерним товариством Бердянське підприємство теплових мереж, нове найменування - Публічне акціонерне товариство Бердянське підприємство теплових мереж (Постачальником, позивачем у справі) та Приватним акціонерним товариством Акціонерний центр Восток (Споживачем, відповідачем у справі) було укладено Договір № 960 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення (надалі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник відпускає теплову енергію на потреби опалення обєктів Споживача, а Споживач одержує теплову енергію та оплачує її вартість відповідно до умов даного Договору.

Згідно з п. 1.3 Договору сторони зобовязується керуватися діючими законами, нормативами, нормами, стандартами, порядками і правилами.

Умовами п. 2.2.5 Договору сторони визначили, що показником виконання гарантійного відпуску теплової енергії є відсутність актів-претензій Споживача до Постачальника за поточний місяць, до 5-го числа наступного за звітним місяцем.

Пунктами 4.9 та 4.10 Договору передбачено, що рахунок-акт виконання робіт виписується до 15 числа місяця, наступного за звітнім, а оплата проводиться Споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітнім місяцем.

Відповідно до п. 8.1. Договору він укладений строком з 01.12.2008 року по 30.11.2009 року і вважається пролонгованим на той же строк та на тих же умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення цього договору, або перегляд його умов.

У звязку із тим, що у матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про розірвання (припинення) Договору, Договір вважається автоматично пролонгованим на той саме строк і на тих самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, за період: січень, лютий 2017 року позивач відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 71940,63 грн., про що свідчать рахунки-акти виконаних робіт (арк. справи 12, 13):

- рахунок-акт виконаних робіт № 960 від 31.01.2017 року на суму 52603,52 грн.;

- рахунок-акт виконаних робіт № 960 від 28.02.2017 року на суму 19337,11 грн.

Зазначені Рахунки-акти містять підпис Споживача, отже, вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Відповідач за спірний період частково погасив заборгованість на суму 21940,63 грн. Як зазначив позивач, згідно платіжного доручення № 399 від 27.04.2017р. (копія міститься в матеріалах справи арк. справи 28) відповідачем було сплачено суму 25000 грн. згідно рахунку № 960 від 31.12.2016р. Вказану оплату позивач зарахував наступним чином: суму 3059,37 грн. - на погашення боргу відповідача за грудень 2016р., суму 21940,63 грн. на погашення боргу відповідача за січень 2017р. Таким чином, як вказує позивач, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором, станом на момент розгляду справи становить 50000,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток заборгованості за поставлену теплову енергію у розмірі 50000,00 грн. стали предметом судового розгляду у даній справі.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як підтверджено матеріалами справи, правовідносини між позивачем та відповідачем у спірний період врегульовані укладеним між ними Договором № 960 від 25.12.2008 р., за умовами якого позивач зобовязався постачати відповідачу теплову енергію на потреби опалення, а відповідач приймати та сплачувати її вартість.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно долучених до матеріалів справи копій Рахунків-актів виконаних робіт за період з січня по лютий 2017 р., включно, позивач поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 71940,63 грн. (арк. справи 12, 13).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пунктів 4.9, 4.10 Договору підставою для розрахунків Споживача з Постачальником є рахунок-акт виконаних робіт. Оплата проводиться Споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітнім місяцем. Проте, відповідач свої зобовязання щодо оплати отриманої теплової енергії, всупереч умов Договору та вимог закону, належним чином не виконав.

Як встановлено судом, заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період станом на момент розгляду справи складає 50000,00 грн.

Слід зазначити, що заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи, яке надійшло до суду 06.07.2017р., відповідачем жодних заперечень щодо розміру заборгованості за Договором не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вважає позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача суми 50000,00 грн. основного боргу за договором обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 4-2, 4-3 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому, принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обовязок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 33 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобовязань за договором щодо сплати вартості отриманої теплової енергії.

Із урахуванням викладених обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, шляхом стягнення суми 1600,00 грн. на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерний центр Восток (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2, ) на користь Приватного акціонерного товариства Бердянське підприємство теплових мереж (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, 65/97, ) суму 50000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп. заборгованості за поставлену теплову енергію та суму 1600 (ода тисяча шістсот) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.С. Боєва

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 15 серпня 2017 р.