РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2017Справа №910/9610/17

За позовом Приватного підприємства "ПО Мануфактура"
до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк"
про стягнення 924 540, 00 грн.
Суддя Підченко Ю.О.
Представники сторін:
від позивача:не з'явився;
від відповідача:Корець О.Г. - представник за довіреністю;
СУТЬ СПОРУ :

Приватне підприємство "ПО Мануфактура" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" (надалі - відповідач, Банк) з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 924 540,00 грн.

Позов мотивований тим, що відповідачем, на виконання умов договору банківського рахунку № 14-11-21-001224 від 21.11.2014 р., який було укладено між позивачем та відповідачем, було прийнято для виконання платіжне доручення від 24 квітня 2017 р. № 466 на суму 924 540, 00 грн., водночас відповідач вказане платіжне доручення не виконав та грошові кошти на визначений позивачем рахунок не перерахував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 порушено провадження у справі № 910/9610/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2017 р. виправлено допущену технічну помилку в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.06.2017 р., розгляд справи призначено на 11.08.2017 р.

10.07.2017 р. відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації Банку унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

10.07.2017 р. відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про зупинення провадження у справі №910/9610/17 до набрання законної сили судовим рішенням Конституційного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням ст. 6, ч.1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, ст. 21, 22, ч. 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України.

Розглянувши вищезазначене клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд вирішив залишити його без задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Проте, розгляд Конституційним судом справи ніяким чином не унеможливлює розгляд даної справи, що являлось би підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд визнає подане клопотання не обґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 4-2, 4-3 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

В судовому засіданні, що відбулось 11.08.2017 р. представник відповідача позов не визнав, надав усні пояснення по справі.

Представник позивача в судове засідання 11.08.2017 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвали суду були надіслані судом за адресою позивача, яка зазначена в позовній заяві та зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст. 64 ГПК України).

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 11.08.2017 р. відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2014 р. між Приватним підприємством "ПО Мануфактура", як Клієнтом та Публічним акціонерним товариством "Діамантбанк" було укладено договір банківського рахунку 14-11-21-001224 від (далі - договір), відповідно до умов якого Банк зобов'язався відкрити Клієнту, поточний рахунок поточний рахунок в банківських металах № 3280.980, далі за текстом - Поточний рахунок, а також зобов'язався приймати і зараховувати на Поточний рахунок грошові кошти банківські метали, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачі відповідних сум банківських металів з Поточного рахунка та проведення інших операцій за Поточним рахунком, передбачених чинним Законодавством України (надалі Послуги), за умови, що Клієнт погоджується з тарифами Банку, чинними на момент надання зазначених послуг.

Позивач вказує на те, що 24.04.2017 р. відповідач не здійснив переказ грошових коштів за платіжним дорученням №466 від 24.04.2017 р. на суму 924 540,00 грн. з призначенням платежу: «податок на прибуток за 1 кв. 2017 р. нарах, и перер. повн. до бюдж. по терм. 24.04.2017р. без ПДВ», чим порушив права позивача на розпорядження належними йому грошовими коштами.

При розгляді спору по суті судом враховано, що згідно з частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п. 20.5 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою НБУ від 12.11.2003 № 492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття рахунку. За наявності коштів на рахунку банк здійснює завершальні операції за рахунком (з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів на підставі платіжного доручення на інший рахунок клієнта, зазначений у заяві, тощо). Датою закриття рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. У день закриття рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Між тим, на підставі рішення Правління Національного банку України від 24.04.2017 року № 264-рш/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 24.04.2017 року № 1684 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 17:00 год. 24.04.2017 р. до 23.05.2017 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк", визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», начальнику відділу моніторингу операцій проблемних банків департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Фонду Старцевій Тетяні Володимирівні строком до 23.05.2017 р. включно.

23.05.2017 р. виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 2075 «Про продовження строку тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк", згідно якого строк тимчасової адміністрації у неплатоспроможному Публічному акціонерному товаристві "Діамантбанк" продовжено на один місяць з 24.05.2017 р. по 23.06.2017 р. (включно).

Також продовжено строк повноважень Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товариства "Діамантбанк" Старцевої Тетяни Володимирівни на один місяць з 24.05.2017 р. до 23.06.2017 р. (включно).

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору у відповідача діє тимчасова адміністрація.

Так, відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені) інших фінансових (економічних санкцій); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України визначає, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, оскільки з огляду на встановлену Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборону здоволення вимог кредиторів Банку, правової підстави для перерахування будь-яких грошових коштів на користь позивача на стадії тимчасової адміністрації та ліквідації Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" немає, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 924 540, 00 грн. є необґрунтованими та у позові слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 33-35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства "ПО Мануфактура" до Публічного акціонерного товариства "Діамантбанк" про стягнення заборгованості в розмірі 924 540,00 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 16.08.2017р.

Суддя Ю.О. Підченко