РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017Справа №910/9845/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання СпецКиївБуд»

до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву»

про стягнення 134345,20 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Фіцулін О.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Адаменко А.О. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання СпецКиївБуд» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості в розмірі 134345,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19.08.2015 між сторонами було укладено Договір №230, відповідно до умов якого відповідач доручив позивачеві виконати роботи по розробці проектно-кошторисної документації та зобов'язався сплатити підряднику вартість робіт, а позивач прийняв на себе обов'язки по розробці вказаної проектно-кошторисної документації.

Позивачем, у відповідності до положень вказаного договору виконано роботи на загальну суму 300000 грн., на підтвердження виконання яких сторонами підписано акт приймання виконаних робіт, проте відповідач взятих на себе зобов'язань за договором. щодо своєчасної та повної оплати вартості ремонту в повному обсязі не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 100000 грн., яку простить стягнути позивач.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість на підставі ст.625 Цивільного кодексу України та п.5.1 Договору 3% річних в сумі 4652,05 грн., та пеню в розмірі 29693,15 грн. за порушення грошового зобов'язання.

В ході розгляду справи позивачем було подано уточнений розрахунок заборгованості, відповідно до якого просив стягнути з відповідача 100000 грн. основного боргу, 4652,05 грн., трьох відсотків річних та 21846,57 грн. пені. В обґрунтування подання уточненого розрахунку заборгованості позивач посилається на те, що при поданні позовної заяви, останнім було невірно визначено період нарахування заявленої до стягнення пені. Судом вказаний розрахунок прийнято до уваги та, наразі розглядаються вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 126498,62 грн., з яких 100000 грн. основного боргу, 4652,05 грн. трьох відсотків річних та 21846,57 пені.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, зокрема зазначив, що відповідачем на виконання умов укладеного між сторонами договору, на момент підписання Ату виконаних робіт було сплачено на рахунок позивача 200000 грн. у зв'язку з тим, що позивачем не було передано відповідачеві обумовлену в акті документацію. Крім того, додав, що станом не теперішній час, позивачем не передано всієї документації, відтак позовні вимоги останнього є безпідставними, оскільки позивач ухиляється від повного виконання взятих на себе зобов'язань за договором.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Крім того, відповідачем було подано клопотання про витребування у позивача доказів передачі технічної документації згідно укладеного договору.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.08.2015 між Публічним акціонерним товариством «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання СпецКиївБуд» (виконавець, відповідач) укладено Договір №230, відповідно до умов якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе обов'язки по розробці проектно-кошторисної документації внутрішніх мереж по розділам: технологічні рішення (медицина), лікувальні гази, чисті приміщення (автоматизація включно), розділ ОВіК (ІТП включно), розділ ВК, внутрішнє електропостачання, автоматизація та диспетчеризація, телефонізація, телемедицина, контроль доступу, комп'ютерні мережі, система сестра-пацієнт, система оповіщення та об'єкті за адресою: «реконструкція полтавського обласного клінічного кардіологічного диспансеру по вул. Макаренко, 1-А, 1-Б в м. Полтава» (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору, замовник зобов'язується сплатити виконавцю за виконані роботи в терміни та обсязі, передбачені цим договором.

Згідно з п.2.1 Договору, вартість робіт за цим договором, згідно протоколу договірної ціни (Додаток №1), складає 307667,50 грн., крім того ПДВ (20%) - 61533,50 грн. Загальна вартість робіт складає 369201 грн.

За умовами п.2.2 Договору, вартість робіт за цим договором може коригуватися у випадках виникнення додаткових обставин, які не передбачені цим договором. Перегляд вартості виконання робіт за цим договором обґрунтовується розрахунками і оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод.

Пунктом 2.3 Договору визначено, що оплата робіт за цим договором здійснюється за актами виконаних робіт.

Замовник протягом 3 (трьох) банківських днів після підписання акту приймання виконаних робіт перераховує на розрахунковий рахунок виконавця суму у розмірі 100% вартості робіт поданого Акту (п.2.3.1 Договору).

Відповідно до п.2.3.2 Договору, замовник перераховує виконавцю залишок вартості проектних робіт протягом трьох банківських днів після підписання фінального Акту виконаних робіт у розмірі 100% вартості робіт поданого акту.

Положеннями п.3.2 Договору визначено, що після закінчення виконання робіт виконавець має подати на розгляд замовнику Акт здавання-приймання виконаних робіт. Замовник перевіряє фактично виконані обсяги робіт, про що складається відповідний акт. Зазначений акт має підписати протягом трьох робочих днів або надіслати мотивовану відмову від прийняття робіт. Розрахунок за фактично виконані роботи проводиться замовником протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту підписання Акту виконаних робіт.

Згідно з п.4.2.1 Договору, замовник зобов'язаний своєчасно прийняти виконані роботи за цим договором та сплатити виконавцю вартість виконаних робіт.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що при затримці платежів за цим договором замовник зобов'язаний сплатити виконавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діє на час нарахування пені, за кожний день затримки платежу від несплаченої суми.

Відповідно до п.9.1 Договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2015 року.

Позивачем, на виконання взятих на себе зобов'язань за договором було проведено роботи по розробці проектно-кошторисної документації на суму 300000 грн., на підтвердження чого сторонами було та підписано Акт виконаних робіт №1 від 29.10.2015.

Проте відповідач, взятих на себе зобов'язань за договором в частині повної та своєчасної оплати ремонту не виконав, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в розмірі 100000 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 28.07.2017 про стан заборгованості відповідача перед позивачем, та банківськими виписками по рахунку позивача.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтями 843, 854 ЦК України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, умовами Договору №230 сторони передбачили, що виконання робіт оформлюється Актом виконаних робіт, розрахунки за яким замовник має провести протягом 3-х (трьох) робочих днів з моменту підписання вказаного акту (п.3.2).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами складено та підписано Акт виконаних робіт №1 29.10.2015, вказаний акт підписано представниками обох сторін та скріплено печатками підприємств, жодних претензій чи заперечень з боку відповідача позивачеві не надходило.

Згідно частини 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Підписуючи вказаний акт представник відповідача погодився з тим, що роботи відповідачем виконано на вказану суму та прийняв вказані роботи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про виконання позивачем робіт обумовлених договором та прийняття вказаних робіт відповідачем, у зв'язку з чим заборгованість за виконані роботи у розмірі 100000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Разом з тим, суд зазначає про те, що твердження відповідача про неналежне виконання позивачем зобов'язань за договором в частині не передачі документації зазначеної в Акті взагалі нічим не підтверджуються.

Крім того, враховуючи умови укладеного між сторонами договору, відповідач підписуючи Акт виконаних робіт №1 від 29.10.2015 погодився, що позивачем виконано роботи саме на вказану суму та передано останньому всі відповідні документи. Так у разі ненадання позивачем всієї кількості документів відповідач мав право відмовитись від підписання зазначеного акту на надати позивачеві мотивовану відмову, проте матеріали справи не містять такої відмови.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем були виконані всі вимоги укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідно до якого сума 3% річних за період з 05.11.2015 по 23.05.2017 становить 4652,05 грн., суд дійшов висновку, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим, щодо заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача пені за період з 04.11.2015 по 04.05.2016 в розмірі 21846,57 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що при затримці платежів за цим договором замовник зобов'язаний сплатити виконавцю пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діє на час нарахування пені, за кожний день затримки платежу від несплаченої суми.

Таким чином перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що при здійснені вказаного нарахування позивачем допущено арифметичні помилки, відтак здійснивши власний перерахунок суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача пені за період з 04.11.2015 по 04.05.2016 в сумі 21815,21 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Разом з тим, щодо поданого відповідачем клопотання про витребування у позивача доказів передачі технічної документації згідно укладеного договору, суд вважає таке клопотання безпідставним, оскільки наявними в матеріалах справи документами, зокрема Актом виконаних робіт №1 від 29.10.2015 підтверджується належне виконання позивачем умов укладеного договору. Крім того, укладеним між сторонами договором не передбачення складання додаткових актів на підтвердження передачі документів.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин або на підтвердження сплати існуючої перед позивачем заборгованості.

Разом з тим, щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2017 становить 1600 грн.

Таким чином, враховуючи подання позивачем уточненого розрахунку пені, за подання до суду даної позовної заяви, позивачем мав бути сплачений судовий збір в розмірі 1897,48 грн.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору в сумі 1897,48 грн. покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 01422826) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання СпецКиївБуд» (03142, м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, буд. 5-Б; ідентифікаційний код 34999887) заборгованість в розмірі 100000 (сто тисяч) грн., три відсотки річних в сумі 4652 (чотири тисячi шістсот п'ятдесят дві) грн. 05 коп., пеню в розмірі 21815 (двадцять одна тисяча вісімсот п'ятнадцять) грн. 21 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1897 (одна тисяча вісімсот дев'яносто сім) грн. 01 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 04.08.2017

Суддя Я.В. Маринченко