ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року Справа № 905/120/17

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. - головуючого (доповідач),
Карабаня В.Я.,
Стратієнко Л.В.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Державного підприємства "Селидіввугілля"
на ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017
у справі№ 905/120/17 Господарського суду Донецької області
за позовомДержавного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"
ДоДержавного підприємства "Селидіввугілля"
Простягнення 610033128,25 грн.,
за участю представників сторін
від позивача:не з'явились,
від відповідача:не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Донецької області від 28.03.2017 у справі №905/120/17 (суддя Кротінова О.В.) позовні вимоги про стягнення 610033128,25 грн., у тому числі заборгованості за спожиту активну електричну енергію в розмірі 467339302,74 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань з оплати за спожиту електроенергію в розмірі 32820792,18 грн., втрат від інфляції за період прострочення оплати за спожиту електроенергію в розмірі 94341400,84 грн., 3% річних в розмірі 15531632,49 грн., частково задоволено. Припинено провадження по справі № 905/120/17 за позовною заявою Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" до Державного підприємства "Селидіввугілля" в частині стягнення 3300000,00 грн. суми боргу за спожиту активну електричну енергію. Стягнуто з Державного підприємства "Селидіввугілля" на користь Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" в особі Донецької філії Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" 606713933,62 грн., у тому числі: 464039302,74 грн. суми заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 15531632,49 грн. 3% річних, 32820792,18 грн. пені, 94322206,21 грн. інфляційних витрат, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 206693,50 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017 у справі № 905/120/17 (у складі колегії суддів: Стойка О.В.-головуючого, Скакун О.А., Ушенко Л.В.) апеляційну скаргу Державного підприємства "Селидіввугілля" на рішення Господарського суду Донецької області від 28.03.2017 у справі №905/120/17 повернуто заявникові без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017 у справі № 905/120/17, ДП "Селидіввугілля" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017 про повернення апеляційної скарги на рішення Господарського суду Донецької області від 28.03.2017 у справі № 905/120/17, а справу передати до Донецького апеляційного господарського суду для здійснення здійснення апеляційного провадження.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини третьої статті 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Судовий збір справляється у порядку та розмірі, передбаченому Законом України "Про судовий збір".

Заявником скарги надано клопотання про відстрочення сплати судового збору за мотивами того, що його скрутне фінансове положення утруднює сплатити судовий збір у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку і розмірі.

Статтею 8 зазначеного Закону передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою розстрочити, відстрочити або звільнити її від сплати судового збору.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому статтею 129 Конституції України у якості однієї із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (пункт 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування неможливості сплати судового збору на час звернення з апеляційною скаргою, позивачем надано копії: балансу та звіту про фінансові результати за 2016 рік; витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11.09.2015; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2015; постанови про арешт майна (рухомого та нерухомого) ВП№25766748 від 20.10.2014 та про арешт коштів ВП№ 25766748 від 10.12.2014; листа ВДВС Селидівського МУЮ від 23.06.2016 №1090/1457-28; власні довідки про розмір заборгованності по заробітній платі, про залишок коштів на рахунках; наказів Міненерговугілля від 17.05.2016 № 34-вих/128-16; листа Донецької торгово-проміслової палати від 07.12.2015 № 1614/12.12-03; витягу з акта перевірки ДП "Селидвугілля" Головним управлінням Держпраці у Донецькій області № 05-22-3330/011 та припису Головного управління Держпраці у Донецькій області від 10.04.2014 № 05-22-3330/011-011; ухвали Господарського суду міста Києва від 08.08.2016 у справі № 910/12918/15.

Дослідивши зміст наданих доказів, судом апеляційної інстанції встановлено, що докази стосуються періоду 2014-2016 років, і жодний з них не підтверджує майновий стан заявника на час подання апеляційної скарги - квітень 2017 року, і не може бути взятий до уваги в якості належного доказу доводів заявника у розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України.

Відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким суд користується за наявності виключних обставин, існування яких всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України скаржником не доведено, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що не вбачає підстав для задоволення клопотання Державного підприємства "Селидіввугілля", м. Селидове, Донецька область про відстрочення сплати судового збору, що зумовлює повернення апеляційної скарги на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому заявник не позбавлений права за умови надання відповідних та належних доказів заявити повторне клопотання аналогічного характеру.

Відповідно до частини четвертої статті 97 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставини, зазначеної у пункті 3 частини першої цієї статті, яка є підставою повернення апеляційної скарги без розгляду, вона може бути подана повторно з відповідним клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку, що апеляційна скарга Державного підприємства "Селидіввугілля", м. Селидове, Донецька область підлягає поверненню заявникові без розгляду, оскільки скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті із дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими обставинами справи.

Таким чином ухвала Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017 у справі № 905/120/17 Господарського суду Донецької області підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 24.04.2017 у справі № 905/120/17 Господарського суду Донецької області залишити без змін, а касаційну скаргу Державного підприємства "Селидіввугілля" залишити без задоволення.

Головуючий, суддя:Корнілова Ж.О.
Судді: Карабань В.Я.
Стратієнко Л.В.