ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення

"14" серпня 2017 р.Справа № 916/427/17
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Мишкіної М.А.,

суддів: Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» - ОСОБА_2 за довіреністю;

від ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» - ОСОБА_3 за довіреністю;

від ТОВ «Логан-Ком.Б»- не зявився

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів»

на рішення господарського суду Одеської області від 03 травня 2017 року

по справі №916/427/17

за позовом Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»

до

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Логан-Ком.Б»;

- Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів»

про стягнення з ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на користь ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» 227893,74грн. попередньої оплати; про стягнення з ТОВ «Логан-Ком.Б» на користь ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» 1000грн. попередньої оплати

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів»

до Приватного акціонерного товариства «Ізмаїльський виноробний завод»

про стягнення 477784,71грн. боргу, 251963,79грн. інфляційних нарахувань, 27621,12грн. три проценти річних

встановив:

20.02.2017р. Приватне акціонерне товариство «Ізмаїльський виноробний завод» (надалі позивач, ТОВ ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Елопак-Фастів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Логан-Ком.Б», в якому просило суд:

- стягнути з ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на свою користь 227893,74грн.;

- стягнути з ТОВ «Логан-Ком.Б» на свою користь 1000грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 12.01.2009р. між позивачем (Покупець) та ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» (Продавець) укладено договір про постачання пакувальних матеріалів, на виконання якого позивач сплатив авансовий платіж на загальну суму 227893,74грн., однак ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» не вжило обумовлених договором заходів щодо прийняття оплаченого авансовим платежем замовлення, з підстав чого позивач вважає його замовлення відхиленим з боку постачальника, з огляду на що вимагає повернення авансового платежу. Первісні позовні вимоги також заявлено до ТОВ «Логан-Ком.Б», як поручителя ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на підставі договору поруки від 14.01.2016р.

З посиланням норми ч.3 ст.615, ст.712, ч.ч.1,2 ст.693 ЦК України позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

23.03.2017р. ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» подало суду першої інстанції відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Також 23.03.2017р. ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» подало місцевому господарському суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод», в якій просив суд стягнути з останнього на свою користь 477784,71грн. боргу, 251963,79грн. інфляційних нарахувань та 27621,12грн. 3% річних.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» поставило ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» товар за договором від 12.01.2009р. за накладними №№1691, 1934, 2268, 57, 163, 202, а також виконало послуги з підготовки дизайну до друку, а ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» оплатило його частково, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, на яку позивачем за зустрічним позовом нараховано суму інфляційних втрат та три проценти річних. Зокрема, ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» зауважує про те, що відсутність замовлень не звільняє позивача за первісним позовом від обовязку оплатити вартість отриманого ним товару.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2017р. прийнято до спільного розгляду з первісним зустрічний позов ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» до ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» про стягнення 757369,62грн.

12.04.2017р. ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» подало суду першої інстанції заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких просило відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.05.2017р. (суддя Малярчук І.А.) первісний позов ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» повністю - стягнуто з ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на користь ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» 227893,74грн. попередньої оплати, 1709,20грн. судового збору; стягнуто з ТОВа «Логан-Ком.Б» на користь ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» 1000грн. попередньої оплати, 1709,20грн. судового збору; повернуто ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» з державного бюджету України надмірно сплачений згідно платіжного доручення №1694 від 17.02.2017р. судовий збір в сумі 15,01грн.; відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» повністю.

Рішення суду обґрунтовано посиланнями на норми ст.712, ч.1 ст.530, ст.ст.525,526, ч.ч.1-3 ст.615, ч.ч.1,2 ст.693, ч.1 ст.546, ч.ч.1,2 ст.553, ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України та вмотивовано наступним. 12.01.2009р. між ЗАТ «Ізмаїльський виноробний завод» (покупець) та ВАТ «Елопак-Фастів» (компанія ОСОБА_4) було укладено договір №58/09-В-UKR/TRN-DYA, відповідно до умов якого компанія ОСОБА_4 зобовязується поставити покупцю у обумовлені строки товар (висічку), а покупець зобовязується прийняти та оплатити товар. Під поняттям висічка розуміються картонні затоговки Пюр-Пак (виробництво компанії ОСОБА_4В., Нідерланди), що поіменований далі товар, із наступною специфікацією: упаковка ОСОБА_5 ємністю 1,0л, тип Б / код BU595620/ з опцією Керв та фрезеровкою 5-ї бокової панелі / з просічкою під кришку Elo-Cap UL/UV- флексо-друк до 6 кольорів (п.п.1.1., 1.2. договору). На виконання мов договору №58/09-В-UKR/TRN-DYA від 12.01.2009р. ПАТ «Елопак-Фастів» здійснювало поставку обумовленого договором товару, а ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» приймало вказаний товар та здійснювало за нього розрахунки. В підтвердження оплати поставленого товару ОСОБА_1 „Ізмаїльський виноробний завод подало до справи платіжні доручення. Акт здавання-приймання послуг по підготовці дизайну для друку від 05.01.2015р. на суму 105551,81грн. оплачений платіжним дорученням №25 від 16.09.2014р., на що також вказує банківська виписка від 16.09.2014р. Склавши та підписавши акт звірки взаємних розрахунків за період з 12.01.2009р. по 17.10.2016р. ПАТ Елопак-Фастів та ПАТ Ізмаїльський виноробний завод визначили наявність заборгованості ПАТ Елопак-Фастів перед позивачем за первісним позовом в сумі 227893,74грн., однак, під час розгляду справи ПАТ Елопак-Фастів достовірність вказаного акту не визнає, посилаючись на неповноту відображення в ньому господарських операцій та не підкріплення його первинною бухгалтерською документацією. Як встановлено судом, ПАТ „Ізмаїльський виноробний завод було здійснено передоплату за товар по договору поставки №58/09-В-UKR/TRN-DYA від 12.01.2009р., однак, недопоставлено ПАТ „Елопак-Фастів товару на суму 227893,74грн., з врахуванням ще й того, що не надано до справи доказів виставлення рахунків та прийняття заявок, тому суд вважає за можливе застосувати до даних правовідносин положення п.2.10. договору №58/09-В-UKR/TRN-DYA від 12.01.2009р. в частині обовязку ПАТ Елопак-Фастів повернути авансовий платіж у випадку неприйняття заявки. За таких обставин, суд вбачає наявними підстави для задоволення первісного позову та стягнення з ПАТ „Елопак-Фастів 227893,74грн. попередньої оплати. Одночасно, з врахуванням того, що ТОВ „Логан-Ком.Б є поручителем ПАТ „Елопак-Фастів за виконання зобовязань по договору №58/09-В-UKR/TRN-DYA, за яким судом встановлено наявність обовязку продавця повернути покупцю суму попередньої оплати, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з ТОВ „Логан-Ком.Б 1000грн. попередньої оплати також підлягає судом задоволенню.

В частині зустрічного позову ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» суд першої інстанції зазначив, що судом встановлено факт поставки ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на користь ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» товару за вище переліченими накладними та одночасно, встановлено факт його оплати з боку покупця згідно наявних у справі платіжних доручень, а також встановлено судом факт оплати покупцем вартості послуг з підготовки дизайну до друку, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги зустрічного позову про стягнення з ОСОБА_1 „Ізмаїльський виноробний завод 477784,71грн. Внаслідок відмови судом у задоволенні вимоги про стягнення основного боргу, задоволенню судом не підлягає похідна від нього позовна вимога ПАТ «Елопак-Фастів» про стягнення 251963,79грн. інфляційних нарахувань, 27621,12грн. три проценти річних.

Не погодившись з рішенням суду від 03.05.2017р., ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» і задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 «Елопак-Фастів».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права; рішення підлягає скасуванню з наступних підстав:

- не відповідає обставинам справи висновок місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» не здійснювало прийняття заявок на постачання товару. ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» не надало суду доказів того, що саме відхилено відповідачем, тобто які попередньо оплачені замовлення позивача на поставку товару були відхилені відповідачем. Так само, позивач не надав суду доказів того, за які саме замовлення товару він здійснював 50% попередньої оплати;

- позивач не довів, а суд не встановив, яким чином ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» повинно було або мало можливість підтверджувати замовлення позивача у передбачений пунктом 2.10 Договору від 12.01.2009р. спосіб, враховуючи, що в справі відсутні докази направлення позивачем на адресу ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» письмових замовлень на поставку товару;

- не відповідає обставинам справи висновок місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» не виставляло рахунки на оплату товару. Доказами виставлення відповідачем позивачу рахунків на оплату є всі наявні в матеріалах справи платіжні доручення відповідача, оскільки в призначенні платежу платіжних доручень позивач зазначав саме реквізити рахунків на оплату;

- не відповідає обставинам справи висновок місцевого господарського суду про те, що ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» оплатило поставлений товар за накладними, переліченими в рішенні суду, наявними у справі платіжними дорученнями;

- місцевий господарський суд помилково не взяв до уваги, що згідно з наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» оплатило товар на суму 2 703 403,53 грн. При цьому згідно з наявними в матеріалах справи

копіями видаткових накладних ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» отримало товар від ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на суму 5 811 638,78 грн.;

- банківська виписка, на яку послався суд, не містить відомостей про те, що ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» оплатило 16.09.2014р. послуги з підготовки дизайнів до друку. Не містить таких відомостей і платіжне доручення №25 від 16.09.2014р.;

- суд визнав належним і допустимим доказом існування заборгованості ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» перед позивачем в сумі 227893,74грн. Акт звірки взаємних розрахунків за Договором від 12.01.2009р. за період з 12.01.2009р. по 17.10.2016р., що призвело до прийняття неправильного рішення. Оцінку судом Акту звірки проведено з порушенням положень, закріплених в ст.ст. 34, 43 ГПК України. Акт звірки взаємних розрахунків між позивачем та ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» не є первинним документом та не може слугувати беззаперечним доказом існування заборгованості ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» на суму 227893,74 грн. або іншу суму. Дані з Акту звіряння взаємних розрахунків за період 12.01.2009-17.10.2016 не містять необхідної інформації щодо обставин, які входять до предмета доказування по справі: який саме товар (послуги) поставлявся позивачу, в якій кількості, з яким призначенням платежу надходили грошові кошти ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» від позивача тощо;

- відсутність в матеріалах справи письмових замовлень на товар, оформлених згідно з Додатком №1 до Договору від 12.01.2009 р., не звільняє ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» від обов'язку оплатити товар у разі прийняття товару, оскільки ПАТ «Елопак-Фастів» поставило, а ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» прийняло товар, зокрема, за видатковими накладними №1691 від 03.10.2014 р., №1934 від 07.11.2014 р., №2268 від 26.12.2014 р., №57 від 15.01.2015 р., №163 від 30.01.2015 р., №202 від 06.02.2015р.;

- докази оплати поставленого позивачу товару і наданих послуг, про які йдеться у зустрічному позові ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» в справі відсутні. Тому задоволення судом вимоги первісного позову про стягнення 227893,74 грн. попередньої оплати і відмова у задоволенні зустрічного позову про стягнення 477784,71 грн. основного боргу за поставлений товар і надані послуги не грунтується на вимогах закону;

- визнання місцевим господарським судом Акту звірки взаємних розрахунків за Договором від 12.01.2009 р. доказом наявності боргу в сумі 227893,74 грн., яка, на думку суду, є сумою попередньої оплати товару, на яку ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» товар позивачу не поставило, призвело до прийняття судом неправильного рішення ще й тому, що розмір вимог ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» за зустрічним позовом є значно більшим. Так, вимога ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» за зустрічним позовом про стягнення основного боргу за поставлений товар и надані послуги становить 477784,71 грн.;

- саме на позивача як покупця за Договором від 12.01.2009 р. покладено обов'язки і подавати заявку на відвантаження товару, і здійснювати прийомку товару. Місцевий господарський суд не з'ясував, чи відмовлялось ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» від поставки товару, чи подавало ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» будь-які заявки на відвантаження товару, чи відмовлялось ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» від прийняття товару;

- самі факти отримання позивачем передоплаченого товару свідчать про те, що усні замовлення позивача на поставку товару не були відхилені ОСОБА_1 «Елопак-Фастів», передоплачений товар надавався в розпорядження позивача для отримання, і що не виникали підстави для застосування судом положення пункту 2.10 Договору від 12.01.2009р. в частині обов'язку ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» повернути авансовий платіж у випадку неприйняття заявки.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.05.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

В засіданні суду апеляційної інстанції 14.08.2017р. судом на обговорення поставлене питання щодо необхідності призначення по справі в частині зустрічної позовної заяви судової економічної експертизи.

Представники ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» та ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» залишили питання щодо призначення експертизи по справі на вирішення суду.

ТОВ «Логан-Ком.Б» свого представника в засідання суду не направило.

Розглянувши питання щодо призначення експертизи по справі, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно із ч.3 ст.4-3 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу. Сторони і прокурор, який бере участь в судовому процесі, мають право до початку проведення судової експертизи заявити відвід судовому експерту в порядку та з підстав, зазначених у частинах п'ятій і шостій статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи, а якщо спір вирішується колегіально - більшістю голосів суддів. У такому ж порядку вирішуються питання, що виникають у процесі розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» зокрема, посилається на те, що відсутність в матеріалах справи письмових замовлень на товар, оформлених згідно з Додатком №1 до Договору від 12.01.2009р., не звільняє ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» від обов'язку оплатити товар у разі прийняття товару, оскільки ПАТ «Елопак-Фастів» поставило, а ПАТ «Ізмаїльський виноробний завод» прийняло товар, зокрема, за видатковими накладними №1691 від 03.10.2014 р., №1934 від 07.11.2014 р., №2268 від 26.12.2014 р., №57 від 15.01.2015 р., №163 від 30.01.2015 р., №202 від 06.02.2015р.; - докази оплати поставленого позивачу товару і наданих послуг, по які йдеться у зустрічному позові ПАТ «Елопак-Фастів» в справі відсутні. Тому задоволення судом вимоги первісного позову про стягнення 227893,74 грн. попередньої оплати і відмова у задоволенні зустрічного позову про стягнення 477784,71 грн. основного боргу за поставлений товар і надані послуги не грунтується на вимогах закону; визнання місцевим господарським судом Акту звірки взаємних розрахунків за Договором від 12.01.2009р. доказом наявності боргу в сумі 227893,74 грн., яка, на думку суду, є сумою попередньої оплати товару, на яку ПАТ «Елопак-Фастів» товар позивачу не поставило, призвело до прийняття судом неправильного рішення ще й тому, що розмір вимог ПАТ «Елопак-Фастів» за зустрічним позовом є значно більшим. Так, вимога ПАТ «Елопак-Фастів» за зустрічним позовом про стягнення основного боргу за поставлений товар и надані послуги становить 477784,71 грн. ПАТ «Елопак-Фастів» шляхом надання суду первинних бухгалтерських документів -видаткових накладних, довіреностей і Акту здавання-приймання наданих послуг -підтвердило належними і допустимими доказами не лише факти господарських операцій між сторонами Договору від 12.01.2009 р. у спірному періоді, а й факти поставки товару і послуг.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 „Про деякі питання практики призначення судової експертизи за змістом статті 101 ГПК апеляційний господарський суд, яким приймаються додаткові докази і перевіряється законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, вправі призначити судову експертизу на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із п.п. 1.2.3 п.1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 (надалі - Інструкція) основними видами (підвидами) експертизи, є: економічна.

Виходячи з викладеного, з метою повного та всебічного зясування обставин, що мають значення для справи, враховуючи необхідність дослідження значного обсягу первинних документів за тривалий період дії договірних відносин між сторонами, складність справи, повязану із перевіркою та оцінкою на предмет підтвердження загальної вартості поставленого та оплаченого товару та послуг, колегія суддів вважає за необхідне призначити по справі за зустрічним позовм ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» судову економічну експертизу з дорученням її проведення Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65000, м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 21), на вирішення якої поставити наступні питання:

- Чи підтверджується документально та в якій сумі заборгованість ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» перед ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» за договором №58/09-В-UKR/TRN-DYA від 12.01.2009р., заявлена до стягнення за зустрічним позовом - 477784,71грн.?

- Якщо заборгованість ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» перед ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» підтверджується, визначити розмір інфляційних та 3% річних на встановлену експертним шляхом суму заборгованості за період прострочення грудень 2014 року лютий 2017 року (для інфляційних); 04.11.2014р.-11.03.2015р. (для 3% річних)?

Оплата витрат із проведення судової експертизи покладається на позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 «Елопак-Фастів».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи.

З урахуванням викладеного, апеляційне провадження у справі №916/427/17 зупиняється.

Керуючись ст.ст.41, п.1 ч.2 ст.79, ст.ст. 86, 99 ГПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

1. Призначити у справі №916/427/17 судову економічну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- Чи підтверджується документально та в якій сумі заборгованість ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» перед ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» за договором №58/09-В-UKR/TRN-DYA від 12.01.2009р., заявлена до стягнення за зустрічним позовом - 477784,71грн.?

- Якщо заборгованість ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» перед ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» підтверджується, визначити розмір інфляційних та 3% річних на встановлену експертним шляхом суму заборгованості за період прострочення грудень 2014 року лютий 2017 року (для інфляційних); 04.11.2014р.-11.03.2015р. (для 3% річних)?

2. Доручити проведення судової експертизи судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65000, м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 21).

3. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, встановлену ст.ст.384, 385 КК України.

4. В розпорядження експертів надати матеріали справи №916/427/17.

5. Зобовязати ОСОБА_1 «Елопак-Фастів» та ОСОБА_1 «Ізмаїльський виноробний завод» надати на вимогу експертів документи, необхідні для проведення експертизи (через Одеський апеляційний господарський суд).

6. Зобовязати Приватне акціонерне товариство «Елопак-Фастів» здійснити оплату рахунку за проведення експертизи в строк 5 робочих днів після одержання рахунку експертної установи.

7. Зобовязати судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, який безпосередньо проводитиме судову експертизу, направити копію висновку сторонам по справі.

8. Апеляційне провадження у справі зупинити до закінчення проведення судової економічної експертизи та/або повернення матеріалів справи №916/427/17 до Одеського апеляційного господарського суду.

9. Копію ухвали направити сторонам та Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.