ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 серпня 2017 р. Справа № 902/633/17

Господарський суд Вінницької області в складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Павловій Т.С., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кормотех", с.Прилбичі Яворівського району Львівської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА", м.Вінниця

про стягнення 52161,54 грн згідно договору поставки

за участю представника позивача ОСОБА_1 (довіреність №616 від 01.08.2017);

представник відповідача не з'явився

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кормотех" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" про повернення суми попередньої оплати згідно договору поставки №14/07/2015 від 14.07.2015 в розмірі 40000,00 грн, а також 5690,95 грн пені; 924 грн - 3% річних та суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, в розмірі 5546,59 грн.

Ухвалою суду від 27.06.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 20.07.2017.

Ухвалою суду від 20.07.2017 з огляду на неявку в судове засідання представників сторін розгляд справи відкладено до 03.08.2017.

Ухвала направлена учасникам процесу рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень, що підтверджується відбитком штемпеля канцелярії суду від 24.07.2017 за №7582р-7584р. Дана ухвала також була направлена на адресу засновника ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" ОСОБА_2 (21027 АДРЕСА_1).

На визначену судом дату (03.08.2017) відповідач не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча про дату судового засідання відповідач повідомлений, що, зокрема, підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою №902/633/17/1358/17 від 26.07.2017.

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви в тому рахунку і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, відповідно до приписів ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

03.08.2017 в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 подано клопотання (вх.канц. №06-52/7804/17) про відмову від позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 5690,95 грн. Решту позовних вимог останній підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Розглянувши заяву про відмову від позову в частині стягнення пені, судом встановлено, що відповідно до ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки дії позивача стосовно відмови від позову в частині стягнення пені не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що заява ТОВ "Кормотех" підлягає прийняттю, провадження у справі в цій частині - припиненню на підставі положень п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

14.07.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Кормотех" (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" (постачальник) укладено договір поставки №14/07/2015 за умовами якого постачальник зобов'язується здійснити поставку зерна кукурудзи, а покупець зобов'язується прийняти такий товар та його оплатити.

Відповідно доп.1.1 договору поставки постачальник зобов'язується здійснити поставку зерна кукурудзи в кількості 500 тон, а покупець зобов'язується прийняти такий товар та оплатити його вартість на умовах цього договору.

Ціна товару становить: зерно кукурудзи - 2850,00 грн, в т.ч. ПДВ - 475,00 грн за 1 тону (п.2.1. договору).

Згідно п. 2.3. договору загальна вартість договору становить 1425000,00 грн, в т.ч. ПДВ - 237500,00 грн.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що поставка товару (його партії) має бути здійснена постачальником протягом 5 календарних днів з моменту отримання відповідної заявки покупця, якщо інше не буде погоджено додатково.

Покупець здійснює розрахунок за поставлений товар протягом 5 банківських днів після поставки (п.6.1. договору).

Специфікацією №1 додатку до договору поставки №14/07/2015 від 14.07.2015 передбачено параметри товару (зерно кукурудзи).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Кормотех" перераховано на користь ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" 800000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №4953 від 16.07.2015 на суму 370000,00 грн, №4986 від 20.07.2015 на суму 200000,00 грн, №5017 від 21.07.2015 на суму 230000,00 грн.

Позивач стверджує, що зазначені кошти є попередньою оплатою за товар (зерно кукурудзи) згідно договору №14/07/2015 від 14.07.2015.

Даний факт не заперечується також і відповідачем, що випливає з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, акту звірки взаєморозрахунків сторін за період з 21.07.2015 по 07.07.2017 за договором №14/07/2015 за підписом представника ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" ОСОБА_3.

Враховуючи, що поняття авансу (попередньої оплати) передбачені нормами Цивільного кодексу України (ч.2 ст.570, ч.2 ст.693 ЦК України), сторони своїми діями схвалили даний спосіб розрахунку, суд приймає твердження позивача, що кошти в розмірі 800000 грн є попередньою оплатою за зерно кукурудзи згідно договору №14/07/2015.

На виконання зобов'язань за договором поставки відповідач (постачальник) з 16.07.2015 по 21.07.2015 здійснив відвантаження товару на загальну суму 379848,00 грн, що стверджується видатковими накладними №16 від 16.07.2015 року про поставку 38,26 тон кукурудзи на суму 109041,00 грн; №17 від 17.07.2015 року про поставку 22,8 тон на суму 64980,00 грн; №18 від 20.07.2015 року про поставку 38,8 тон на суму 110580,00 грн та №19 від 21.07.2015 року про відвантаження 33,42 тон на суму 95247,00 грн.

Однак, вже після 21.07.2015 поставка товару з боку ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" припинились.

Починаючи з 23.07.2015 постачальником повернуто сплачені позивачем кошти на загальну суму 380152,00 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку №3622, актом звірки взаєморозрахунків сторін та іншими матеріалами справи. Так, 23.07.2015 товариству з обмеженою відповідальністю "Кормотех" повернуто 190152,00 грн; 05.02.2016 - 20000,00 грн; 11.03.2016 - 20000,00 грн; 01.04.2017 - 20000,00 грн; 12.04.2016 - 20000,00 грн; 15.04.2016 - 20000,00 грн; 21.04.2016 - 10000,00 грн; 22.04.2016 - 20000,00 грн; 29.04.2016 - 20000,00 грн; 12.05.2016 - 10000,00 грн; 28.07.2016 - 10000,00 грн; 18.08.2016 - 10000,00 грн; 23.08.2016 - 10000,00 грн.

З наведеного вище вбачається, що відповідач згідно договору поставки №14/07/2015 поставив позивачу товар в кількості 133,28 тон на загальну суму 379848,00 грн. Отримавши 800000,00 грн авансового платежу, постачальник здійснив часткове повернення коштів на суму 380152,00 грн. Неповернення ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" 40000 грн (800000 грн - 379848,00 грн - 380152,00 грн = 40000,00 грн) попередньої оплати за договором №14/07/2015 стало підставою до звернення з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

З моменту укладення сторонами договору №14/07/2015 від 14.07.2015 між ними виникли зобов'язання, які регулюються параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу України "Поставка".

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як вже зазначалось вище пунктом 1.2. договору №14/07/2015 сторони домовились, що поставки товару за цим договором має здійснюватись на підставі поданих покупцем заявок.

Визначаючись стосовно строку зобов'язання відповідача по передачі зерна кукурудзи, суд, ухвалами від 27.06.2017 та від 20.07.2017 у справі №902/633/17 зобов'язав позивача, в числі іншого, надати усі первинні документи на підтвердження виконання сторонами умов договору поставки №14/07/2015 від 14.07.2015, зокрема, п.п. 1.2, 5.2 договору (усі заявки на отримання товару з відповідними доказами про їх отримання відповідачем). На виконання вказаної вимоги суду позивачем надані письмові пояснення №620 від 01.08.2017, якими повідомлено, що доказів на підтвердження замовлення товару згідно укладеного між сторонами правочину у ТОВ "Кормотех" немає.

Разом з цим, претензією №120 від 09.02.2016, яка направлена на адресу директора ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" ОСОБА_3 15.02.2016, позивач фактично відмовився від отримання товару згідно договору №14/07/2015 та просив повернути залишок неповернутого авансового платежу в розмірі 230000 грн. Враховуючи, що відповідач за період з 05.02.2016 по 23.08.2016 повернув позивачу 190000 грн, суд вважає, що останній прийняв пропозицію ТОВ "КОРМОТЕХ" стосовно відмови від поставки товару.

З наведених фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що перерахувавши кошти попередньої оплати за товар, в зв'язку із згодою сторін щодо відмови від його поставки, покупець отримав право вимагати повернення суми попередньої оплати.

Договором №14/07/2015 не передбачені умови щодо строку (терміну) виконання зобов'язання стосовно повернення авансу (в разі його отримання).

Разом з цим, частиною 2 статті 530 ЦК України визначено: "Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства".

З матеріалів справи вбачається, що претензія №120 від 09.02.2016 отримана директором ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" ОСОБА_3 15.02.2016. За таких обставин боржник (відповідач) мав виконати обов'язок стосовно повернення суми попередньої оплати в строк по 22.02.2016.

Враховуючи, що станом на час розгляду справи в суді відповідач не довів факт погашення заборгованості в повному обсязі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у справі щодо стягнення з відповідача 40000,00 грн попередньої оплати підлягають задоволенню.

Також судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 924,00 грн 3% річних та 5546,59 грн суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період за період з 24.08.2016 по 01.06.2017.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином суд вважає, що вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних є правомірними, оскільки відповідають чинному законодавству.

Здійснивши перерахунок позовних вимог в цій частині за допомогою калькулятора штрафів програми "ЛІГА.ЗАКОН" суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в межах вимог, заявлених до стягнення, а саме: 924,00 грн 3% річних та 5546,59 грн сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище процесуальним нормам та вимогам ухвал суду від 27.06.2017 та 20.07.2017, відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог позивача.

За таких вище обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 46470,59 грн.

За правилами ст.49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підп.1 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач при подачі позову, згідно платіжного доручення №4689 від 08.06.2017 фактично сплатив 1684,00 грн судового збору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись п.4 ч.1 ст.80, ст.ст. 4-5, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85, 87, 115, 116 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" (21036, м.Вінниця, вул.Максимовича, 4, оф.106; ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кормотех" (81062, Львівська область, Яворівський район, с.Прилбичі; ) 40000,00 грн основного боргу; 924,00 грн 3% річних; суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 5546,59 грн та 1425,44 грн судового збору.

3. Видати наказ в день набрання рішенням законної сили.

4. Провадження у справі в частині стягнення 5690,95 грн пені припинити.

5. Копію рішення направити відповідачу та засновнику ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" ОСОБА_2 рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Повне рішення складено 08 серпня 2017 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу - ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" (21036, м.Вінниця, вул.Максимовича, 4, оф.106);

3 - засновнику ТОВ "РАР-ЗЕРНО-УКРАЇНА" ОСОБА_2 (21027, АДРЕСА_1).