КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа№ 910/7435/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Дем'янов І.Ю. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017

у справі №910/7435/17 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв

до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

про стягнення 58 741,88 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Миколаїв (далі, позивач або Фонд соціального страхування) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі, відповідач або Банк) про стягнення 58 741,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з причин несвоєчасності отримання інформації за період з лютого 2013 року по вересень 2016 року на особовий рахунок, відкритий у Публічному акціонерному товариству «Райффайзен Банк Аваль», який належав ОСОБА_4, було зайво перераховано 58 741,88 грн., а тому, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення зайво перерахованих страхових виплат у сумі 58 741,88 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/7435/17 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/7435/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що сплата страхових виплат після смерті ОСОБА_4 не передбачена діючим законодавством України, а сплачені після смерті страхові суми не є спадковим майном та мають бути повернені позивачу. Оскільки кошти не зняті з банківського рахунку, а у Банку немає законних підстав для набуття та збереження спірних коштів, то відповідач повинен повернути вказані кошти на рахунок позивача.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну скаргу позивача у справі було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.07.2017 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 15.08.2017.

31.07.2017 відповідач подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач наголосив, що судом першої інстанції правомірно було визначено, що чинним законодавством банківським установам не надано повноважень на розпорядження рахунками клієнтів в разі їх смерті, а кошти на рахунку є власністю клієнта і саме він, а після його смерті його спадкоємці, мають право на розпорядження ним.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 15.08.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Оскільки у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення позивача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштового відправлення, та з огляду на те, що неявка представника позивача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 10.03.2004 між Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв (клієнт за договором) та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (банк за договором) укладено Договір про виплату соціальної допомоги №05/10-131535/30 відповідно до умов якого клієнт доручає, банк бере на себе зобов'язання здійснювати зарахування соціальної допомоги (надалі кошти) на поточні рахунки, відкриті в його установі, на виплату соціально значимих платежів одержувачам коштів. Одержувачами коштів є виключно фізичні особи, що одержують соціально значимі платежі від клієнта та мають карткові рахунки, відкриті у банку.

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв від 27.01.2015 №1423/2473/2473/74 про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2014 потерплій ОСОБА_4 призначено перераховану щомісячну грошову суму в розмірі 1 131,45 грн. безстроково.

За доводами позивача на виконання умов вказаного договору на поточний (картковий) рахунок ОСОБА_4 надходили страхові платежі від Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв протягом лютого 2013 - вересня 2016 років на рахунок № НОМЕР_1 було перераховано позивачем 58 741,88 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями щомісячних відомостей на перерахування виплат.

Як зазначає позивач, Громадянка ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 70 від 31.01.2013, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Як стверджує позивач у позові, про смерть ОСОБА_4 він довідався лише у вересні 2016 року після отримання/повернення листа з відміткою поштового відділення № 34 з позначкою «одержувач помер». На запит позивача комунальним закладом Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» надано відповідь про смерть ОСОБА_4 та долучено лікарське свідоцтво № 70 від 31.01.2013.

У подальшому, постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв № 1423/2473/2473/94 від 27.09.2016 припинено виплату страхових платежів на рахунок ОСОБА_4 з 01.09.2016 у зв'язку зі зняттям з обліку справи потерпілої через її смерть.

23.11.2016 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути кошти, які було зайво перераховані на поточний рахунок ОСОБА_4 у зв'язку з її смертю.

24.01.2017 позивач повторно звернувся до відповідача із аналогічним проханням.

02.02.2017 відповідачем направлено відповідь позивачу, в якій зазначено, що умовами договору про виплату соціальної допомоги не передбачено здійснення банком списання зарахованих на рахунок клієнта коштів з метою їх повернення фонду та, що згідно зі статтею 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України для захисту своїх прав особа може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту права, який передбачено законом, що регулює відносини сторін або договором між сторонами.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 «Про заходи щодо виконання статті 3 Указу Президента України від 4 липня 1998 року №734» встановлено, що цей Порядок регулює питання виплати пенсій та грошової допомоги, що нараховуються відповідно органами Пенсійного фонду та органами праці та соціального захисту населення і фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду та відповідних бюджетів, за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх вклади до запитання (поточні рахунки) в установах уповноважених банків.

Відповідно до пункту 13 вищевказаної Постанови у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Приписами частини 1 статті 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з положенням частин 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковими для неї.

Відповідно до частини 1 статті 28 та частин 1, 9 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати проводяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду. За бажанням одержувачів ці суми можуть перераховуватися на їх особові рахунки в банку.

Пунктами 1.8, 1.9 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року №24 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за №715/13982, також передбачено спосіб одержання потерпілими та особами, які мають на це право, сум страхових виплат шляхом їх перерахування на особові рахунки в банку.

Повернення зайво виплачених сум проводиться на підставі постанови робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, якщо потерпілі або особи, які мають на це право, не заперечують підстав і розміру відрахування.

Відносини між банком і клієнтом (володільцем банківського рахунка) щодо укладення договору банківського рахунка та здійснення операцій за рахунком клієнта урегульовано положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів статей 1066, 1067 Цивільного кодексу України договір банківського рахунку регулює правовідносини між банком та клієнтом; за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом (частина 2 статті 1068 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача.

Отже, кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк, в свою чергу, у межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (забезпечує зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів.

Відповідно до статті 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Відповідно до пункту 7.1.2 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Пунктом 1.39 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що списання примусове - це списання коштів, що здійснюється стягувачем без згоди платника на підставі встановлених законом виконавчих документів у випадках, передбачених законом.

Тобто, примусове списання коштів із рахунка клієнта на підставі рішення суду та виконавчих документів визначає обов'язок банку виконати судове рішення, прийняте за наслідком захисту прав стягувача стосовно особи - володільця рахунка, незалежно від його волевиявлення.

Виходячи з системного аналізу змісту положень статей 1066, 1067, 1071, 1212 Цивільного кодексу України та пункту 7.1.2 статті 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», суд вважає, що банк не є набувачем спірних страхових коштів в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а лише вчиняє дії по обслуговуванню рахунку клієнта.

Оскільки, відповідач у межах Договору про виплату соціальної допомоги № 05/10-131535/30 від 10.03.2014 з урахуванням додаткової угоди №3 до нього від 19.10.2015, укладеного між Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», свої зобов'язання виконав у повному обсязі; умовами зазначеного договору не передбачено обов'язок банку щодо списання коштів із рахунка клієнта на вимогу фонду; банк не є набувачем спірних коштів і не має повноважень з розпорядження особистими коштами клієнта, що є власністю останнього, поза межами договору між банком і клієнтом; будь-яке рішення, прийняте судом стосовно володільця рахунка або його спадкоємців, яке б зобов'язувало банк здійснити списання коштів з особового рахунка, відсутнє, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв області не підлягають задоволенню, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справах № 3-80гс14 від 02.09.2014, № 3-45гс14 від 09.09.2014 та 3-49гс14 від 09.09.2014, які відповідно до статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності правовий нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв на рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/7435/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 21.06.2017 у справі №910/7435/17 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7435/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко