ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа № 922/931/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н. В. , суддя Істоміна О.А.,

за участі секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, довіреність б/н від 09.02.2017;

відповідача ОСОБА_2, довіреність № 30 від 14.11.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1542Х/3-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року по справі № 922/931/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Жилсервіс Плюс", м. Харків;

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків;

про визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ТОВ "Жилсервіс Плюс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення № 107-р/к від 29.12.2016 у справі № 1/02-87-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", яким адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України визнано ТОВ "Жилсервіс Плюс" винним у порушенні, передбаченому ч. 1 ст. 13, п. 2 ч. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», яке полягає у зловживанні монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та за вичинене правопорушення на ТОВ "Жилсервіс Плюс" накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.04.2017 у справі № 922/931/17 (суддя Сальнікова Г.І.) у позові відмовлено повністю.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Посилається на неповне зясування відповідачем обставин, які мають значення для справи. Не погоджується з визначенням монопольного становища позивача на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах житлового багатоповерхового будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Науки (пр. Леніна), 45-Б. Зазначає, що вказаний багатоповерховий будинок обліковується на позабалансовому рахунку позивача. Вважає безпідставними висновки про відсутність альтернативи в отриманні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій співвласниками вказаного багатоповерхового будинку та необґрунтованість визначених позивачем тарифів на ці послуги.

Крім того, представник позивача 12.07.2017 за вх. №№ 7328, 7329 та 7330, 31.07.2017 за вх. № 7973, 01.08.2017 за вх. 8050 та 15.08.2017 за вх. № 8545 надав додаткові пояснення по апеляційній скарзі, в яких посилається на нікчемність акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01.02.2008 в частині передачі спірного житлового будинку з балансу ЗАТ Будівельне управління 12 на баланс ТОВ "Жилсервіс Плюс". Зазначає, що ТОВ "Жилсервіс Плюс" не являється балансоутримувачем спірного багатоквартирного будинку, що підтверджується довідкою ТОВ "Жилсервіс Плюс" від 12.07.2017 № 2017/07/12-01 та листами ТОВ "Жилсервіс Плюс" від 06.02.2008 № 06028 01 та ЗАТ «Будівельне управління 12» від 11.02.2008 № 03/2008.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу від 07.06.2017 за вх. № 599 та в додаткових поясненнях до відзиву від 15.06.2017 за вх. № 6414 та від 11.08.2017 за вх. № 8466 не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі та додаткових поясненнях по апеляційній скарзі, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що ТОВ "Жилсервіс Плюс" у період 2012-2014 рр. та протягом січня-лютого 2015 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б, з часткою 100%, та надавало ці послуги за тарифами, які не були погоджені з органом місцевого самоврядування у відповідності до вимог пп. 2, 3 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 та ст.ст. 7, 14, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Утримання зазначеного багатоквартирного будинку на балансі (обслуговуванні) ТОВ "Жилсервіс Плюс" підтверджується актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01.02.2008, складання якого передбачено Порядком передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 у справі № 922/931/17 апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 08.06.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.06.2017, з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного дослідження матеріалів справи, відкладено розгляд апеляційної скарги на 13.07.2017.

У звязку з відпусткою судді-доповідача ОСОБА_3, 12.07.2017 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями у справі № 922/931/17 змінено склад колегії суддів та призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Істоміна О.А.

Відповідно до пункту 9-2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.05.2011 № 7 Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України (згідно з Постановою Вищого Господарського Суду № 6 від 10.07.2014), у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 13.07.2017 було оголошено перерву до 01.08.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.08.2017, з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного дослідження матеріалів справи, відкладено розгляд апеляційної скарги на 15.08.2017 о 15:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні 15.08.2017 за вх. № 8543 надав клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, проведення якої просить доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4. Клопотання про призначення судової експертизи обґрунтовує необхідністю встановлення способу відображення в бухгалтерському обліку ТОВ "Жилсервіс Плюс" житлового будинку № 45-Б по пр. Науки (пр. Леніна) у м. Харкові та підтвердження факту обліку зазначеного будинку на позабалансовому рахунку позивача. На вирішення експерта апелянт пропонує поставити наступні питання: 1) Чи перебуває або перебував в будь-який період часу з 2012-2014 рр. та січня-лютого 2015 року житловий будинок № 45-Б по пр. Науки (пр. Леніна) у м. Харкові на балансі (балансовому обліку) ТОВ "Жилсервіс Плюс"? 2) Чи є або був ТОВ "Жилсервіс Плюс" в будь-який період часу з 2012-2014 рр. та січня-лютого 2015 року балансоутримувачем житловий будинок № 45-Б по пр. Науки (пр. Леніна) у м. Харкові?

Представник відповідача в судовому засіданні 15.08.2017 заперечує проти задоволення клопотання представника позивача про призначення у справі судової економічної експертизи.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про судову експертизу, судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України, експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

З аналізу наведених норм вбачається, що ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про встановлення способу відображення майна в бухгалтерському обліку підприємства чи підтвердження факту обліку майна на позабалансовому рахунку підприємства, є неприпустимим. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необґрунтованість клопотання представника позивача про призначення судової економічної експертизи у справі, оскільки вирішення питань, запропонованих представником позивача в клопотанні, відноситься до компетенції суду й не потребує спеціальних знань. У звязку з цим судова колегія відмовляє в задоволенні клопотанні представника позивача про призначення судової економічної експертизи у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача в судовому засіданні, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 36 Закону України Про захист економічної конкуренції передбачено, що органи Антимонопольного комітету України розпочинають розгляд справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за власною ініціативою органів Антимонопольного комітету України.

Як свідчать матеріали справи, в ході дослідження ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за ознаками вчинення ТОВ "Жилсервіс Плюс" порушення законодавства про захист економічної конкуренції адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розпочато розгляд справи № 1/02-87-16 про порушення ТОВ "Жилсервіс Плюс" законодавства про захист економічної конкуренції.

За результатами розгляду зазначеної справи адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення від 29.12.2016 № 107-р/к у справі № 1/02-87-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (т. 1 а.с. 28-32), яким, зокрема:

1. Визнано, що ТОВ "Жилсервіс Плюс" відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за підсумками діяльності в 2012-2014 рр. та у січні-лютому 2015 року займало монопольне (домінуюче) становищем на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б, з часткою 100%.

2. Визнано, що ТОВ "Жилсервіс Плюс", нарахувавши власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б, плату за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, вчинило порушення, яке передбачене ч. 1 ст. 13, п. 2 ч. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За вчинене правопорушення, згідно зі ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на ТОВ "Жилсервіс Плюс" накладено штраф у розмірі 68000,00 грн та визначено термін сплати штрафу два місяці з дня отримання цього рішення. На підставі ч. 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" зобовязано ТОВ "Жилсервіс Плюс" надіслати до територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу протягом пяти днів з дня сплати штрафу.

Також в рішенні адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України повідомлено ТОВ "Жилсервіс Плюс", що відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення органів Антимонопольного комітету України може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня його отримання.

Не погодившись з рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 у справі № 1/02-87-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним зазначеного рішення, у задоволенні якого господарським судом відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

§ неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

§ недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

§ невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

§ порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Частиною 2 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Відповідно до п. 2 Роз'яснення Президії Вищого арбітражного суду України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів" (із змінами), підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову. Недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Позивач в апеляційній скарзі в якості однієї з підстав для визнання недійсним рішення Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 у справі № 1/02-87-16 зазначає необґрунтованість висновку відповідача про те, що ТОВ "Жилсервіс Плюс" займає монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного житлового будинку № 45-Б по пр. Науки (пр. Леніна) у м. Харкові.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції, зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно з п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, зловживання монопольним (домінуючим) становищем є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Порядок визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку визначено Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженою Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 № 49-р, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за № 317/6605 (далі - ОСОБА_4).

Відповідно до п. 2.1 ОСОБА_4, визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання включає вибірковий (необов'язковий, примірний) перелік дій, передбачених підпунктами 2.1.1-2.1.11.

Згідно з п. 2.2 ОСОБА_4, етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 ОСОБА_4, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Таким чином, територіальне відділення не обмежене в виборі етапів визначення монопольного (домінуючого) становища, їх кількості та послідовності, з урахуванням особливостей ринку, його структури тощо.

У відповідності до положень ОСОБА_4, товарні межі ринку визначаються шляхом формування групи взаємозамінних товарів (товарних груп), у межах якої споживач за звичайних умов може легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством; виконавець - це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору, а споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є предметом господарського обігу та відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічні конкуренції» є товаром.

На підставі зазначеного, відповідачем правомірно визначено, що товарними межами ринку у даній справі є послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Методикою передбачено, що часові межі ринку визначаються як проміжок часу, протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між: продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок із сталою структурою.

Територіальні межі ринку у відповідності до ОСОБА_4, визначаються шляхом встановлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбанні товарів є неможливим або недоцільним.

Статтею 2 Статуту ТОВ "Жилсервіс Плюс" (т. 1 а.с. 42-51) визначено, що предметом діяльності товариства є, зокрема, надання послуг щодо: загального прибирання будинків; постачання гарячої води та кондиційованого повітря; розподілення електроенергії; розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи; збирання безпечних та небезпечних; управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту; збирання, очищення та розподілення води; комплексне обслуговування обєктів; каналізація, відведення й очищення стічних вод, та інші види діяльності.

З Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 29.03.2017 (т. 1 а.с. 38-41) вбачається, що видами діяльності ТОВ "Жилсервіс Плюс" є: Код КВЕД 81.10 Комплексне обслуговування об'єктів (основний); Код КВЕД 81.21 Загальне прибирання будинків; Код КВЕД 84.12 Регулювання у сферах охорони здоров'я, освіти, культури та інших соціальних сферах, крім обов'язкового соціального страхування; Код КВЕД 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна;

Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; Код КВЕД 38.21 Оброблення та видалення безпечних відходів.

За інформацією ТОВ "Жилсервіс Плюс" (лист від 25.05.2016 № 25056-1), товариство протягом 2012-2014 року та січня-лютого 2015 року надавало послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам будинку 45-Б, по пр. Науки у м. Харкові.

Обсяги наданих ТОВ "Жилсервіс Плюс" послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах житлового багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б у 2012 році складають 621986,88 грн, у 2013 році - 864774,67 грн, у 2014 році - 711726,84 грн, в січні-лютому 2015 року - 105848,50 грн.

У звязку з цим відповідачем часовими межами ринку визначено 2012 - 2014 роки та січень - лютий 2015 року, тобто проміжки часу, протягом яких залишались незмінними структура ринку, співвідношення попиту та пропозиції на ньому, а територіальними межами ринку визначено багатоквартирний будинок та прибудинкові території за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б.

Як зазначено в рішенні № 107-р/к від 29.12.2016 Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, ТОВ "Жилсервіс Плюс" у зазначений період було єдиним субєктом господарської діяльності, який надавав послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території в межах вказаного житлового багатоквартирного будинку.

Інші суб'єкти господарювання на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходиться за адресою м. Харків, пр. Науки, 45-Б, протягом вказаного періоду не діяли. Тобто, конкурентів у ТОВ "ЖИЛСЕРВІС ПЛЮС" на цьому ринку в зазначений період не мало.

В.о. голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на підставі ст. 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" 26.08.2016 за № 02-26/1-2534 звернувся до позивача з вимогою про надання інформації щодо суб'єктів господарювання, які надавали споживачам спірного житлового будинку житлово-комунальні послуги, передбачені ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до яких відносяться, зокрема, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

ТОВ «Жилсервіс плюс» листом від 08.09.2016 за № 098096-01 у відповідь на вимогу в.о. голови територіального відділення зазначену інформацію не надало.

Позивач в апеляційній скарзі безпідставно посилається на наявність потенційних конкурентів, зокрема ТОВ «Монте-Плаза», які могли надавати послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень спірного житлового будинку, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 24 Житлового кодексу України, жилий будинок може експлуатуватись тільки однією житлово-експлуатаційною організацією, а у випадку неможливості створення житлово-експлуатаційної організації, експлуатація будинку здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Монте-Плаза» лише з березня 2015 надає послуги з утримання будинку та прибудинкової території по пр. Науки, 45-Б, у м. Харків, тобто поза межами періоду, визначеного в оспорюваному рішенні Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; він не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Частиною 2 зазначеної статті визначено, що монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції.

З аналізу ст. 12 Закону України Про захист економічної конкуренції вбачається, що субєкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Позивачем не доведено, що в період 2012-2014 рр. та протягом січня-лютого 2015 року він зазнавав значної конкуренції, тому територіальним відділенням Антимонопольного комітету України правомірно визнано, що позивач протягом зазначеного періоду займав монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в межах багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б, з часткою 100%.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Споживачами послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є власники (наймачі) квартир та нежитлових приміщень будинку № 45-Б по пр. Науки у м. Харкові, який знаходиться на балансі (обслуговуванні) ТОВ "ЖИЛСЕРВІС ПЛЮС", що підтверджується актом приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01.02.2008.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувачем будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд є власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Процедура передачі житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача визначається Порядком передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 № 1521.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку, для приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс утворюється відповідна комісія у складі представників попереднього балансоутримувача та юридичної особи, на баланс якої передається майно.

Згідно з пунктом 7 цього Порядку, датою передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс є дата підписання акта приймання-передачі.

З акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01.02.2008 вбачається, що комісією представників: ТОВ "Жилсервіс Плюс" -директор ОСОБА_5, ЗАТ «БУ-12» - директор ОСОБА_6, ТОВ «Констракшн груп інтернешнл» - головний інженер ОСОБА_7, 01.02.2008 проведено обстеження активів житлового комплексу за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 45-Б (зараз пр. Науки), що передається з балансу ЗАТ «БУ-12» на баланс ТОВ "Жилсервіс Плюс", про що складено цей акт.

Вказаний акт підписаний уповноваженими представниками ТОВ "Жилсервіс Плюс" та ЗАТ «Будівельне управління 12» та засвідчений їх печатками.

На даний час акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 01.02.2008 є чинним.

Довідка ТОВ "Жилсервіс Плюс" від 12.07.2017 № 2017/07/12-01 та листи ТОВ "Жилсервіс Плюс" від 06.02.2008 № 06028 01 та ЗАТ «Будівельне управління 12» від 11.02.2008 № 03/2008, на які посилається позивач в обгрунтування апеляційної скарги, не створюють юридичних наслідків для сторін щодо передачі спірного будинку з балансу на баланс, а тому не являються належними доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на викладене. ТОВ "Жилсервіс Плюс" є балансоутримувачем житлового багатоквартирного будинку № 45-Б по пр. Науки у м. Харкові, а тому апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з ч. 2 зазначеної статті, примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Перелік послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначено в Додатку до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869.

Згідно з цим Переліком, до послуг утримання будинків і споруд та прибудинкових територій входять такі послуги: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення); прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі; технічне обслуговування ліфтів; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливової каналізації; дератизація; дезінсекція; обслуговувані димових та вентиляційних каналів; поливання дворів, клумб і газонів; освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою визначено особливості укладання договорів у багатоквартирному будинку, договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Таким чином, законом імперативно встановлено склад учасників договору про надання житлово-комунальних послуг і не дозволяє розширювального тлумачення.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено, обовязок виконавця підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, ТОВ "Жилсервіс Плюс" є балансоутримувачем та виконавець послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах житлового багатоквартирного будинку № 45-Б по пр. Науки у м. Харкові, а тому був зобов'язаний укласти зі споживачами договори на надання житлово-комунальних послуг згідно з типовим договором.

В матеріалах справи містяться кілька договорів на участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, укладені зі споживачами житлового багатоквартирного будинку № 45-Б по пр. Науки у м. Харкові (т. 1 а.с. 94-111), з яких вбачається, що позивач (управитель) зобовязаний надавати послуг по утриманню зазначеного житлового багатоквартирного будинку, а споживач зобовязаний відшкодувати управителю витрати, повязані із наданням зазначених послуг.

За приписами ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відноситься до

повноважень органів місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 у відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» затверджено Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Зазначений Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (виконавців), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Відповідно до абз. 3 пункту 2 вказаного Порядку, тарифи (нормативні витрати, пов'язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За приписами абз. 5 пункту 2 вказаного Порядку, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Пунктом 3 Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій передбачено, що під час встановлення тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. м загальної площі квартири.

Частиною 2 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обовязок виконавця/виробника здійснити розрахунок економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подати їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Департамент економіки та комунального майна Харківської міської рада листом від 24.03.2015 № Д-3-5/537/180-16.06 повідомив, що від ТОВ «Жилсервіс Плюс» не надходило звернень щодо погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються споживачам багатоквартирного будинку № 45-Б по пр. Науки у м. Харкові.

У вимозі в.о. голови Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 26.08.2016 за № 02-26/1-2534 було зобовязано позивача надати рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження (погодження) діючих тарифів на послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Але ТОВ «Жилсервіс плюс» таких рішень не надало.

Враховуючи викладене, ТОВ «Жилсервіс плюс» в період 2012-2014 рр. та протягом січня-лютого 2015 року надавало послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території мешканцям багатоквартирного житлового будинку 45-Б по пр. Науки у м. Харкові за тарифами, які не були погоджені з органом місцевого самоврядування у відповідності вимог пп. 2-3 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та ст.ст. 7, 14, 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Такі дії ТОВ «Жилсервіс плюс» порушують законні інтереси споживачів, які змушені сплачувати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій економічно необгрунтовану плату, оскільки зазначена в договорах вартість на ці послуги не встановлена рішенням органу місцевого самоврядування, як це передбачено чинним законодавством.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно визнано, що ТОВ "Жилсервіс Плюс", нарахувавши власникам (наймачам) квартир та нежитлових приміщень будинку, що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Науки, 45-Б, плату за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території за тарифом, який не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, вчинило порушення, яке передбачене ч. 1 ст. 13, п. 2 ч. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Цивільного кодексу України, не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

На виконання вимог ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», якою передбачено відповідальність у вигляді штрафу за порушення, передбачені ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відповідачем накладено на ТОВ "Жилсервіс Плюс" штраф у розмірі 68000 грн.

Зважаючи на викладене, рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 у справі № 1/02-87-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" узгоджується з вимогами чинного законодавства та прийняте відповідно до обставин, що склалися.

Позивачем не доведено наявність підстав для визнання недійсним зазначеного рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 107-р/к від 29.12.2016 у справі № 1/02-87-16 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу".

Статтею ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено обов'язковість виконання розпоряджень та рішень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 5 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позивач зобовязаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На підставі зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що Господарського суду Харківської області, приймаючи рішення від 24.04.2017 у справі № 922/931/17, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 24 квітня 2017 року по справі № 922/931/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції через Харківський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Істоміна О.А.