ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" липня 2017 р.Справа № 916/1187/17

За позовом: Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод";

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця";

про стягнення 13255,7 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: ОСОБА_1 довіреність №1680 від 27.10.2016р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "Крюківський вагонобудівний завод" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця", в якій просить суд стягнути з останнього за несвоєчасне виконання договірних зобовязань пеню в розмірі 3243,18 грн., інфляційні втрати в розмірі 9147,68 грн., 3% річних в розмірі 864,84 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Так, 10.10.2016р. між сторонами було укладено Договір поставки №ОД/НХ-16-781/НЮ, відповідно до якого позивач зобовязався передати товар, а відповідач мав оплатити його в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у специфікації, що додається до договору на умовах DDP (доставка до місця призначення) правил в редакції ІНКОТЕРМС 2010.

Позивач зазначає, що на виконання вимог умов договору позивач здійснив поставку товару на суму 831 585, 24 грн., що підтверджується видатковою накладною №КВ-74964 від 21.11.2016р. та Актом приймання-передачі кришки люка №3.

У відповідності до п.7.2 договору розрахунки за поставлений товар повинні бути здійснені протягом 30 банківських днів з дня його отримання, при цьому днем отримання товару визначено день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару та видаткової накладної.

Позивач зазначає, що 25.11.2016р. відповідач прийняв товар за накладною, таким чином, за умовами договору, він мав здійснити оплату товару в строк до 11.01.2017р.

Проте, в порушення умов договору та законодавства, відповідач здійснив оплату з порушенням строку, а саме 23.01.2017р., у зв'язку із чим має місце порушення відповідачем умов договору.

Позивач також зазначає, що 26.01.2017р. на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою здійснити оплату за поставлений товар та сплатити пеню за несвоєчасне виконання грошового зобовязання, однак відповідачем було оплачено тільки заборгованість у сумі 831 585,24 грн., у зв'язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.05.2017р. було порушено провадження у справі №916/1187/17 із призначенням її до розгляду в засіданні суду 14.06.2017р.

Ухвалою суду від 14.06.2017р., приймаючи до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло до канцелярії суду 12.06.2017р. за вх.№12790/17, а також невиконання вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 05.07.2017р.

Ухвалою суду від 05.07.2017р. за клопотанням представника відповідача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів, а також, приймаючи до уваги заявлене в судовому засіданні представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи та невиконання вимог ухвали суду, розгляд справи було відкладено на 31.07.2017р.

17.07.2017р. від відповідача до канцелярії суду за вх.№15641/17 надійшов відзив на позов (а.с.48-51), в якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Так, відповідач зазначає, що дійсно 25.11.2016р. на підставі видаткової накладної №КВ-74964 від 21.11.2016р. залізниця отримала товар від позивача у відповідності до вищевказаного договору поставки і на підставі Акта № 3 «приймання-передачі кришки люка згідно Договору ОД/НХ-16-781 від 10.10.16р.» прийняла 230 кришок люка на загальну суму 831 585,24 грн.

Разом з тим, відповідач зазначає, що в силу важкого матеріального становища залізниці, оплата була здійснена лише 23.01.2017р., незважаючи на те, що згідно до п. 7.2 Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 30 банківських днів з дня його отримання.

Водночас, відповідач зазначає, що відповідно до п.7 Договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару і видаткової накладної, а оскільки наданий позивачем ОСОБА_2 № 3 прийому-передачі не був підписаний уповноваженим представником залізниці, є неможливим встановити дату отримання товару.

Крім того, залізниця вважає, що ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» безпідставно нарахована сума втрат від знецінення коштів внаслідок інфляції на заборгованість розмірі 9 147,68 грн., яка мала місце в межах одного місяця, оскільки інфляційна складова боргу може бути розрахована виключно за період повних календарних місяців прострочки платежів, а не за кожний день окремо, з огляду на те, що Держкомстат не визначає індекс інфляції на кожен день місяця чи на його частину.

В судовому засіданні 31.07.2017р. представник відповідача під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав викладену у відзиві позицію, проти позивних вимог заперечував, просив відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі.

Представник позивача у судові засідання 14.06.2017р., 05.07.2017р. та 31.07.2017р. не зявлявся, проте останнім були направлені на електронну адресу суду клопотання від 12.06.2017р., 03.07.2017р. та 31.07.2017р. про розгляд справи за його відсутністю (а.с.32, 41, а.с.52), в яких він підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача у судових засіданнях, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

У відповідності зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.10.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Крюківський вагонобудівний завод" та Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" укладено Договір поставки №ОД/НХ-16-781 НЮ (а.с.10-14), згідно п.1.1 якого Постачальник передає у власність Замовника, а Замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (далі -"товар"), які зазначені у специфікації (Додаток №1), що додається до договору про закупівлю і є його невід'ємною частиною. Постачальник передає у власність Замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Відповідно до п.5.2 Договору сторони погодили, що в межах конкретного періоду (кварталу) поставки товару, визначеного Графіком поставки, Постачальник зобовязаний здійснити поставку товару на підставі письмових заявок Замовника у строки і обсягах, визначених в цих заявках, але не пізніше ніж впродовж 15 робочих днів з моменту їх отримання у будь-який спосіб.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що Замовник оплачує поставлений Постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації.

Відповідно до п.7.2 Договору розрахунки за поставлений товар здійснюються протягом 30 банківських днів з дня його отримання. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками акту прийому-передачі товару і видаткової накладної.

Таким чином, проаналізувавши зміст вказаного договору, суд доходить висновку про можливість застосування до нього норм, що регулюють правовідносини поставки та купівлі-продажу.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та поставив на адресу відповідача товар на загальну суму 831 585,24 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною №КВ-74964 від 21.11.2016р. (а.с.18) та Актом №3 приймання-передачі кришки люка, згідно Договору ОД/НХ-16-781 НЮ від 10.10.2016р. (а.с.19).

Як встановлено судом, враховуючи положення п.7.2 Договору, відповідач, отримавши товар згідно вищезазначених акту та накладної 25.11.2016р., повинен був здійснити оплату не пізніше 11.01.2017р.

Однак, згідно наявної в матеріалах справи виписки по рахунку (а.с.20), свої зобовязання за договором він виконав лише 23.012017р., таким чином строк прострочення залізницею своїх грошових зобовязань становить 13 днів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Відповідно до п.п.11.1,11.2 сторони погодили, що за невиконання чи неналежне виконання зобовязань за даним договором винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством України і цим Договором. У разі порушення строків оплати Замовник сплачує Постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочки, включаючи день оплати.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України прямо вказано на те, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано спеціальним законом - Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно з ст. ст. 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд, перевіривши розрахунок пені, що наведений у позовній заяві (а.с.5), встановив його часткову неправильність, з огляду на що судом за допомогою системи „Ліга-Закон зроблено власний розрахунок, згідно з яким загальна сума пені, що підлягає нарахуванню в межах даного позову, становить 4146,54 грн.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
831585.2411.01.2017 - 23.01.2017 13 14.0000 % 4146.54

Водночас, приймаючи до уваги положення чинного господарського процесуального законодавства щодо меж позовних вимог, суд задовольняє відповідні вимоги у визначеній позивачем сумі пені 3243,18 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних у сумі 864,84 грн. та інфляційних втрат у розмірі 9147,68 грн. суд вказує на таке.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Суд зазначає, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат.

Таким чином, інфляційна складова боргу може бути розрахована виключно за період повних календарних місяців прострочки платежів, а не за кожний день окремо, оскільки Держкомстат не визначає індекс інфляції на кожен день місяця чи на його частину, у зв'язку із чим, суд, погоджуючись із позицією відповідача, доходить до висновку про відсутність підстав задоволення вимог позивача щодо стягнення інфляційних втрат.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, що наведений у позовній заяві (а.с.5), та встановивши його часткову неправильність, за допомогою системи „Ліга-Закон зробив власний розрахунок, згідно з яким загальна сума річних, що підлягає стягненню в межах даного позову, становить 888,54 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн) Період прострочення Кількість днів прострочення Розмір процентів річних Загальна сума процентів
831585.2411.01.2017 - 23.01.2017 13 3 % 888.54

Разом з тим, враховуючи межі позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у визначеній ним сумі процентів 864,84 грн.

Враховуючи часткове задоволення судом позову Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод", витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Крюківський вагонобудівний завод" (39621, Полтавська область, м.Кременчук, вул. І.Приходька, 139, ) пеню у сумі 3 243 /три тисячі двісті сорок три/ грн. 18 коп., 3 % річних у сумі 864 /вісімсот шістдесят чотири/ грн. 84 коп. та 495 /чотириста девяносто пять/ грн. 85 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили

У зв'язку із знеструмленням електромережі в адміністративній будівлі господарського суду Одеської області у період з 09 год. 00 хв. 07.08.2017р. по 15 год. 00 хв. 09.08.2017р., рішення суду складено та підписано 09 серпня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська