Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" серпня 2017 р. Справа № 906/393/17

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:
від позивача: Вернидуб Д.В., довіреність від 04.05.2017;

Баковецький О.В.- директор;

від відповідача: Капелюх В.О., довіреність №2915 від 14.07.17;

від третьої особи 1 (Міністерство оборони України): Ільчик О.В, довіреність №220/436/д від 24.12.2016;

від третьої особи 2 ( Військова частина НОМЕР_1 ) : Содолінський О.В.,- довіреність №205 від 06.02.2017.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариствf з обмеженою відповідальністю "РБК "БІЛД-Україна"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира Міністерства оборони України

за участю в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватна багатопрофільна фірма "Яніцький"

за участю в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

1) Міністерство оборони України

2) Військова частина НОМЕР_1

про усунення перешкод у вивезенні на зберігання грунтово-пісчаних сумішей (2000 тон) шляхом зобов`язання здійснення безперешкодного пропуску через дамбу

Позивач подав позов про зобов`язання усунути перешкоди у вивезенні на зберігання грунтово - пісчаних сумішей в кількості 1300 м куб. ( 2000 тон), що є власністю ПБФ "Яніцький" та залишились внаслідок виконання робіт за інвестиційним договором від 29.04.2011 з днопоглиблення та очищення водосховища "Відсічне" шляхом зобов`язання Квартирно - експлуатаційного відділу м. Житомир Міністерства оборони України здійснення безперешкодного пропуску через дамбу, що розташована на річці Тетерів в районі с. Перлявка Житомирського району Житомирської області вантажного автотранспорту, задіяного на підставі договорів оренди з ТОВ "РБК "Білд Україна".

Ухвалою господарського суду від 04.07.2017 продовжено строк розгляду спору по 20.07.2017 включно та відкладено розгляд справи на 18. 07. 2017.

18.07.2017 представник позивача подав заяву, якою уточнив прохальну частину позовної заяви, згідно якої просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні майном - грунтово - пісчаними сумішами в кількості 1812 тон, що залишились в гідровідвалі №3 після виконання робіт за інвестиційним договором від 29.04.2011 з днопоглиблення та очищення водосховища "Відсічне" шляхом надання Квартирно - експлуатаційним відділом м. Житомир Міністерства оборони України доступу ТОВ "РБК "БІЛД-Україна" на земельну ділянку, що перебуває в постійному користуванні КЕВ м. Житомир на підставі Державного акту серії Б №022537 від 1978 для вивезення вищевказаного майна.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.07.2017.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, викладених у відзиві (а.с. 55-57).

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог з підстав, зазначених у письмових поясненнях (а.с.110,206).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Приватна багатопрофільна фірма "Яніцький" повноважного представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні оглядались матеріали справи № 11/5007/68/11 за позовом Прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області до 1) Виконавчого комітету Житомирської міської ради; Приватної бататопрофільної фірми "Яніцький"; Комунального підприємства "Житомирводоканал" Житомирської міської ради, за участю третьої особи на стороні відповідачів, без самостійних вимог на предмет спору : Колективного підприємства "Житомирводпроект" про скасування рішення №309 від 21.04.11р. та визнання недійсним договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2011 між Комунальним підприємством «Житомирводоканал» (замовник) та Приватною багатопрофільною фірмою «Яніцький» (інвестор) було укладено Інвестиційний договір, на виконання рішення міськвиконкому Житомирської міської ради № 309 від 21 квітня 2011 року (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 1.1. даного договору ПБФ «Яніцький» як інвестор зобов`язався на власний ризик і за власні кошти забезпечити у відповідності до затвердженої та погодженої робочої документації «Реконструкція з поглибленням водосховища «Відсічне» м. Житомир (І черга)», з використанням своїх матеріалів та устаткування, виконання робіт з очищення і збільшення об`єму водосховища «Відсічне» на р. Тетерів Житомирського району, а замовник зобов`язався прийняти виконані роботи.

За умовами 1.2 договору та у відповідності до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 309 від 21.04.2011 інвестор має право використовувати на власний розсуд технологічні відходи, що з`являються внаслідок виконання робіт за даним Договором (надлишкові мулові відходи, торфосуміші, грунтові маси, тощо).

Приписами п. 2.1.13 договору визначено, що після закінчення виконання робіт, передбачених п. 1.1 договору інвестор зобов`язаний виконати за власні кошти комплекс рекультиваційних робіт з метою приведення земельної ділянки у первинний стан придатний для подальшого використання за цільовим призначенням.

Позивач зазначає, що шлях для проїзду технологічного транспорту до місця виконання вищевказаних робіт, в тому числі транспортування технологічних відходів, що з`являються внаслідок виконання робіт (надлишкові мулові відходи, торфосуміші, грунтові маси, тощо) при очищенні та днопоглибленні водосховища «Відсічне» на річці Тетерів проходить через земельну ділянку, право користування якою належить КЕВ м. Житомира.

Для реального виконання умов Інвестиційного договору від 28 грудня 2010 року між КЕВ м. Житомир та Житомирською міською радою було укладено Договір №113 земельного сервітуту на земельну ділянку військового містечка № 7 (військова частина НОМЕР_1 ), термін дії якого додатковою угодою № 1 від 01.08.2012 було продовжено до 31.12.2012.

Позивач вказує, що незважаючи на те, що роботи за інвестиційним договором від 29.04.2011 були припинені внаслідок закінчення строку дії останнього, технологічні відходи, що були вилучені при виконанні робіт за цим Договором так і не були вивезені з місця проведення робіт.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що 21.07.2016 між ПБФ «Яніцький» (поклажодавець, третя особа) та ТОВ "РБК БІЛД-УКРАЇНА" (позивач, зберігач) було укладено договір зберігання (а.с. 22).

За умовами п. 1.1. даного договору, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання грунтово-пісчані суміші в кількості 1812 тонн, що є технологічними відходами, що з`явились внаслідок виконання робіт за інвестиційним договором від 29.04.2011 та розташовані за місцем виконання робіт з днопоглиблення та очищення водосховища "Відсічне" на строк - до "31" грудня 2017 року.

Зберігач за власний рахунок здійснює перевезення майна з місця, зазначеного в п. 1.1. даного договору до території зберігання, розташованої за адресою:м.Житомир, вул. Селецька,33.

Пунктом 2.13 договору зберігання передбачено, що зберігач забезпечує перевезення майна, що передається на зберігання власними силами відповідно до п. 1.2 даного Договору з застосуванням власного та орендованого технологічного транспорту.

За умовами п. 2.1.5 договору, зберігач зобов`язаний зберігати майно на відокремленій території, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Селецька,33, в умовах, які не допускають змішування його з іншими однорідними речами.

Згідно п. 2.2.1 договору зберігання, поклажодавець передає майно зберігачу відповідно до видаткової накладної або акту приймання-передачі.

На виконання умов договору ПБФ "Яніцький" (третя особа) передало зберігачу грунтово-пісчану суміш в кількості 1812 тонн на загальну суму 72000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 78 від 21.07.2016 (а.с. 23).

Згідно п. 7.3 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного його виконання.

28 лютого 2017 року позивачем направлено лист начальнику Житомирського КЕВ з проханням визначити уповноваженого представника Житомирського КЕВ для підтвердження факту наявності надлишкових мулових відходів, торфосумішей та ґрунтових мас та визначення їх кількості за місцем проведення робіт на водосховищі «Відсічне» з метою подальшого їх вивезення за територію місця проведення робіт з очищення і збільшення корисного об`єму водосховища «Відсічне», як це передбачено робочою документацією «Реконструкція з поглиблення водосховища «Відсічне» місто Житомир (а.с. 29).

За результати розгляду вказаного листа 09.03.2017 року було складено акт обстеження земельної ділянки та зазначено «Земельна ділянка, використовується Міністерством оборони України для потреб військової частини А 0339 - військовий полігон. На ділянці, де виконувались роботи по очищенню та днопоглибленню водосховища «Відсічне» знаходяться залишки грунтово-пісчаної суміші, що залишились внаслідок виконання обумовлених робіт, орієнтовно об`ємом 1300 м куб (2000 т.)» (а.с. 30).

28.03.2017 року відповідачем на адресу позивача направлено лист №1271, в якому зазначено, що у зв 'язку з тим що термін дії договору сервітуту від 01.08.2012 закінчився 31 грудня 2012, позивачу не може бути погоджено вивезення ґрунтових мас з земельної ділянки, що на праві постійного користування належить КЕВ м. Житомир.

Позивач зазначає, відповідно до п.2.2.2. Інвестиційного договору інвестор - ПБФ «Яніцький» вправі самостійно на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись ґрунтовими масами та технологічними відходами, що з`явились внаслідок виконання робіт за даним Договором (мулові відходи, торфосуміші тощо), а саме відчужувати, обмінювати, розраховуватись за їх рахунок з субпідрядниками, використовувати для власних потреб.

Проте, оскільки станом на день звернення до суду ґрунтові маси, які позивач за договором зберігання має перевезти до території зберігання знаходяться на земельній ділянці, яка на праві постійного користування належить відповідачу та останній не допускає позивача до земельною ділянки, на якій розташовані ґрунтові маси, з метою їх вивезення, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду з даним позовом.

Третя особа - Приватна багатопрофільна фірма "Яніцький" позовні вимоги вважає обґрунтованими та просить задовольнити.

Зокрема, зазначає, що станом на день звернення до суду грунтосуміші, що були вилучені при виконанні робіт за інвестиційним договором від 29.04.2011, зберігачем (позивачем) не вивезені, що унеможливлює виконання зобов`язання ПБФ "Яніцький" щодо рекультивації та приведення земельної ділянки в первісний стан. Відтак просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що між КЕВ м. Житомира - землекористувачем та Житомирською міською радою - сервітуріарієм 28.10.2010 укладено договір земельного сервітуту №113 земельної ділянки, розташованої у гарнізоні за адресою: с.Головеньки Житомирського району, Житомирської області, в/м №7 (в/ч А0339), право постійного користування якою належить відповідачу на підставі Державного акту на право користування землею серії Б № 022537.

Строк дії даного договору сервітуту з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.08.2012 було встановлено до 31.12.2012. та в подальшому такий строк не було продовжено.

Внаслідок закінчення терміну дії договору земельного сервітуту від 28.12.2010 КЕВ м. Житомир не має правових підстав для безперешкодного пропуску через дамбу автомобільного транспорту позивача для вивезення на зберігання грунтово-пісчаних сумішей, які розташовані на земельній ділянці відповідача.

Третя особа - Міністерства оборони України проти позову заперечує. Зазначає, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на законі, оскільки не містять обґрунтувань щодо наявності юридичного обов`язку у відповідача вчинити певні дії, який би випливав із закону чи договору або відповідних повноважень здійснювати такі дії. Вважає, що відсутні докази того, що позивач є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання і інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за їх захистом.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є вчинення відповідачем перешкод позивачу в частині користування майном, яке йому передано за договором зберігання.

Частиною 1 ст. 936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Так, за укладеним між позивачем та третьою особою договором, ПБФ "Яніцький" (третя особа) за видатковою накладною від 21.07.2016 передало на відповідальне зберігання грунтово-пісчані суміші в кількості 1812 тонн, що є технологічними відходами, що з`явились внаслідок виконання робіт за інвестиційним договором від 29.04.2011 та розташовані за місцем виконання робіт з днопоглиблення та очищення водосховища "Відсічне" на строк до "31" грудня 2017 року.

За умовами договору зберігання зберігач (позивач) взяв на себе зобов`язання забезпечити перевезення майна, що передається на зберігання власними силами відповідно до п. 1.2 даного договору з застосуванням власного та орендованого технологічного транспорту.

В ході вирішення спору встановлено та не заперечується сторонами, що майно, передане позивачу на відповідальне зберігання знаходиться на земельній ділянці, право постійного користування якою належить відповідачу.

Матеріали справи також підтверджено, що позивач позбавлений права доступу до вказаної земельної ділянки, оскільки договір земельного сервітуту закінчив свою дію.

Разом з тим, відповідач не заперечує факт знаходження на його земельній ділянці грунтово-пісчаної суміші в кількості 1812 тон, яка передана позивачу на відповідальне зберігання.

Право власності на вказане майно , відповідно до п. 2.2.2 інвестиційного договору належить ПБФ "Яніцький" (третя особа у справі), який за умовами договору, має право самостійно на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись ґрунтовими масами та технологічними відходами, що з`являються внаслідок виконання робіт за даним договором (мулові відходи, торфосуміші тощо), а саме відчужувати, обмінювати, розраховуватись за їх рахунок з субпідрядниками, використовувати для власних потреб в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст.ст. 316-319, 328 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 391 Цивільного кодексу України встановлено, що лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Захист речових прав на чуже майно можна визначити як використання управомоченими особами цивільно-правових способів відновлення порушених, невизнаних чи оспорених прав з метою усунення перешкод у їх здійсненні.

Суб`єктами права на захист речових прав на чуже майно можуть бути в першу чергу особи, яким такі права належать. За захистом може звертатись лише "особа, яка має право на чуже майно".

Управомочена особа, право на чуже майно якої порушене також може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права, не пов`язаних з неправомірним позбавленням володіння (негаторний позов). Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричинили збитки. Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об`єктивно порушували права суб`єкта речового права на чуже майно і були протиправними.

У випадку, коли право власності порушене без безпосереднього вилучення майна у власника, останній має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном, шляхом звернення до суду з негаторним позовом.

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Другою умовою застосування негаторного позову має бути відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобами.

З огляду на викладене, оскільки відповачем вчиняються дії щодо перешкоджання позивачу доступу до майна, яке належить третій особі, з метою виконання своїх зобов`язань за договором зберігання, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні майном.

За вказазних обставин позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

В порядку ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Квартирно - експлуатаційному відділу м. Житомир Міністерства оборони України (10014, м. Житомир, вул. Дмитра Донцова,20, ) усунути перешкоди в користуванні майном - грунтово - пісчаними сумішами в кількості 1812 тон, що залишились в гідровідвалі №3 після виконання робіт за інвестиційним договором від 29.04.2011 з днопоглиблення та очищення водосховища "Відсічне" шляхом надання Квартирно - експлуатаційним відділом м. Житомир Міністерства оборони України (10014, м. Житомир, вул. Дмитра Донцова,20, ) доступу Товариству з обмеженою відповідальністю "РБК "БІЛД-Україна" (10003, м.Житомир, вул. Селецька,33, ) на земельну ділянку, що перебуває в постійному користуванні КЕВ м. Житомир на підставі Державного акту серії Б №022537 від 1978 для вивезення вищевказаного майна.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.08.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:
1- в справу
2-3 сторонам
4- Приватна багатопрофільна фірма "Яніцький" ( рек.)
5--Військова частина НОМЕР_1 ( с. Тетерівка, Житомирський район, Житомирської області) ( рек.)
6- Міністерство оборони України ( 03168, . Київ, проспект Повітрофлотський,6). ( рек..)