ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. Справа № 917/511/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Євтушенкові Є.В.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1- за довіреністю №23/3629 від 12.06.2017р.;

від відповідача - ОСОБА_2- за довіреністю №10-74/1955 від 15.02.2017р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради (вх.№2108 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі №917/511/17,

за позовом Комунального підприємства "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради, м.Кременчук, Полтавська область,

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава,

про стягнення 698187,72 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Комунальне підприємство "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення 698187,72 грн. заборгованості за несвоєчасне виконання господарських зобовязань по оплаті наданих послуг з централізованого постачання холодної (питної) води, у тому числі 453157,19 грн. пені, 191790,13 грн. інфляційних, 53240,40 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі №917/511/17 (суддя Киричук О.А.) в позові відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі №917/511/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради в повному обсязі; стягнути з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" витрати на судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилаючись на приписи ст.ст. 11, 509, 509 ЦК України, 193 ГК України, зазначає, що відповідачем після прийняття оскаржуваного рішення у справі - 16.06.2017р. було проведено оплату основної суми заборгованості за надання послуги з холодного водопостачання за період з червня 2016 року по травень 2017 року згідно встановлених Кременчуцькою філією ПАТ "Полтаваобленерго" рахунків та актів виконання робіт для оплати послуги з централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води, що підтверджує обставини визнання відповідачем обємів отриманих послуг.

Разом з тим, на думку апелянта, місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі не було враховано положення п. 3.13 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 р. N 190 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за N 936/15627 (надалі - Правила), а також відсутність у відповідача теплових пунктів (котельні), що має наслідком визначення обємів наданих послуг по кінцевому споживачу відповідно до квартирних приладів обліку та норм споживання. На думку апелянта, відповідач з урахуванням обставин мав можливість проводити оплату послуги з холодного водопостачання, що передана на вироблення гарячої води, згідно показів приладів обліку та норм споживання гарячої води, разом з тим, відповідного контррозрахунку до виставлених рахунків та актів виконаних робіт надано не було.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" просить рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі № 917/511/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№ 7609 від 20.07.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі відповідач з посиланням на положення ст.ст. 11, 610, 692, 901 ЦК України, ст.ст. 173, 174 ГК України, п.п. 2.1, 3.1 Правил вказує, що у разі укладення договору на надання послуг з водопостачання зняття показання приладів обліку повинно було б здійснюватись представником КП "Кременчукводоканал" у присутності представника ПАТ "Полтаваобленерго". Зважаючи на те, що з наданих позивачем рахунків вбачається, що нарахування вартості поставленої холодної води на потреби гарячого водопостачання позивач проводив на підставі показників засобів обліку кінцевих споживачів та по нормам водоспоживання, тобто зняття показів засобів обліку у визначеному Правилами або договірному порядку не здійснювалось, сума основного боргу, на яку нараховано пеню, інфляційні витрати та 3% річних є недоведеною, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.07.2017р. у звязку з перебуванням судді Камишевої Л.М. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Плахова О.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

В судовому засіданні 27.07.2017р. оголошено перерву до 03.08.2017р.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.08.2017р. у звязку з перебуванням судді Плахова О.В. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Шутенко І.А.

Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" подано додаткові пояснення (вх.№ 8161 від 03.08.2017р.), в яких вказує, що сторонами ПАТ "Полтаваобленерго" та КП "Кременчукводоканал" лише 12.06.2017р. узгоджено розмір основної заборгованості за послуги холодного водопостачання для потреб гарячого водопостачання за червень 2016 року травень 2017р. в сумі 7989873,54 грн., що було перераховано відповідачем на рахунок КП "Кременчукводоканал" згідно банківської виписки від 16.06.2017р.

Таким чином, позивачем нараховано пеню, інфляційні нарахування та 3% річних на суму основної заборгованості, що є непідтвердженою первинними документами та є значно завищеною у порівнянні з сумою, що в наступному узгоджена сторонами шляхом підписання протокольного рішення про взаєморозрахунки від 12.06.2017р.

В судовому засіданні після перерви позивач просив скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі № 917/511/17 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов КП "Кременчукводоканал" Кременчуцької міської ради в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційних вимог, просив рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. №917/511/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування господарським судом Полтавської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

В період з січня 2016 року по 31.05.2016 року послуги з централізованого постачання холодної води позивачем надавались відповідачу на підставі щомісячно укладених договорів про проведення розрахунків за надані послуги з централізованого постачання холодної (питної) води.

Починаючи з червня 2016 року та на час розгляду справи договірні правовідносини щодо постачання холодної (питної) води між КП Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради та ПАТ Полтаваобленерго відсутні.

Щомісячно, у спірний період, Кременчуцькій філії ПАТ Полтаваобленерго надавалися рахунки на оплату послуг з централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води.

За твердженнями позивача оплату отриманих рахунків, відповідач не здійснив, у звязку з чим станом на 01.03.2017р. у ПАТ Полтаваобленерго перед КП Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради виникла заборгованість по неоплаті послуг з централізованого постачання холодної (питної) води для потреб на виробництво гарячої води в розмірі 5600843,76 грн., на які позивачем нараховано пеню в розмірі 453157,19 грн., інфляційні нарахування в розмірі191790,13 грн. та 3% річних в розмірі 53240,40 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення вказаних сум.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статті 1 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" централізоване питне водопостачання - це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

Згідно Реєстру субєктів природних монополій у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення на час виникнення спірних відносин Комунальне підприємство Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради є монополістом з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до пп.1, 3 ч.1 ст. 10 Закону України Про природні монополії до обовязків субєктів природних монополій входить дотримання встановленого порядку ціноутворення, стандартів показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у сферах природних монополій та на суміжних ринках; забезпечувати на недискримінаційних умовах реалізацію вироблених ними товарів споживачам, а також не чинити перешкод для реалізації угод між виробниками, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, та споживачами.

Комунальне підприємство Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради в м. Кременчуці є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, та, відповідно, надає Публічному акціонерному товариству Полтаваобленерго послуги з централізованого постачання холодної води для виробництва гарячої води, яку в подальшому відповідач реалізує (постачає) споживачам (фізичним та юридичним особам) м. Кременчука та отримує від них кошти за надану послугу.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем за період з червня 2016 року по грудень 2017 року щодо надання послуг з централізованого постачання холодної води для виробництва гарячої води, відповідають правовідносинам за договором надання послуг водопостачання та водовідведення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Закону України "Про питну воду та питне водопостачання".

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України Про питну воду та питне водопостачання визначено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюється виключно на договірних засадах відповідно до Законів України Про питну воду та питне водопостачання та Про житлово-комунальні послуги.

Згідно з ст. ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої - п'ятої статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України визначено, що цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" та підпункту 5 пункту 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, 01.01.2004 року між ПАТ Полтаваобленерго та КП Кременчукводоканал було укладено договір №1277/1435 на послуги водопостачання та водовідведення, предметом якого є надання КП Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради ПАТ Полтаваобленерго послуг з постачання питної води та прийняття від ПАТ Полтаваобленерго каналізаційних стоків.

14.07.2014р. КП Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради своїм листом №23/5072 повідомило ПАТ Полтаваобленерго про розірвання діючого договору з моменту підписання проекту договору на послуги з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення від 10.07.2014р.№1277.

Як зазначають сторони у справі, ними були укладені договори про проведення щомісячних взаєморозрахунків з холодного водопостачання з січня 2016 року по 31.05.2016р.

З наданих сторонам листів від 06.07.2016р. № 23/5473 та від 12.07.2016р. №10-72/8267 вбачається, що з метою врегулювання питання відшкодування вартості коштів за надані послуги з холодного водопостачання сторони дійшли згоди щодо подальшого проведення розрахунків за надані послуги з централізованого постачання холодної (питної) води на умовах щомісячних договорів.

Проте, матеріали справи не містять належним чином оформлених договорів про проведення щомісячних розрахунків за надані послуги з постачання холодної (питної) води з червня 2016 року по лютий 2017 року.

Надіслані позивачем проекти відповідних договорів за № 5583 від 06.07.2016р. та за № 5584 від 06.07.2016р. не набули своєї реалізації відповідно до ст. 181 ГК України.

Таким чином, з 01.06.2016р. щомісячні договори, якими б визначались умови надання послуг з централізованого водопостачання та проведення розрахунків за надані послуги, між сторонами відсутні.

Визначені КП "Кременчукводоканал" в рахунках за період з червня 2016 року по лютий 2017 року обсяги переданої холодної води на потреби гарячої води відповідачем не підтверджуються, актів виконаних робіт за визначений період, надісланих на адресу відповідача, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 3.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 р. за N 936/15627, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється на основі показів засобів обліку.

Згідно з п. 5.2 Правил вузли обліку повинні розташовуватися на мережі споживача, як правило, на межі балансової належності мереж виробника та споживача, або за згодою виробника в приміщеннях, розташованих безпосередньо за зовнішньою стіною будівлі в місці входу водопровідного вводу.

У відповідності до пункту 3.13 Правил суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, повне господарське відання, користування, концесію, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення.

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Статтею 1 Закону України «Про теплову енергію» визначено, що теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на обєктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець називає тепловою енергією).

Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом теплопостачання організації, яку отримує споживач, при цьому субєкт господарювання з постачання теплової енергії споживає холодну воду для виробництва гарячої води.

Отже, положеннями Правил унормовано, що розрахунок за спожиту питну воду, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання, повинен проводитися з балансоутримувачем бойлеру, який є виконавцем послуг з постачання гарячої води.

Згідно з ч.4 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги із змінами внесеними Законом від 10.04.2014р. виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Як встановлено в межах судової справи № 917/1731/16, Кременчуцька філія ПАТ Полтаваобленерго є відокремленим підрозділом ПАТ Полтаваобленерго.

Відповідно до Статуту (п.2.3) предметом діяльності ПАТ Полтаваобленерго є, зокрема, виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії, постачання холодної, гарячої води та водовідведення, в тому числі централізоване.

ПАТ Полтаваобленерго має ліцензію, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики на виробництво теплової енергії на теплоцентралях, когенераційних установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел, серія АД № 036402, зі строком дії з 08.06.2012 по 07.06.2017 р.

Також, ПАТ Полтаваобленерго має ліцензії, видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг: на транспортування теплової енергії мігістральними та місцевими (розподільчими ) тепловими мережами, серія АД № 041964 зі строком дії з 14.02.2013 по 13.02.2018; на постачання теплової енергії, серія АД № 041965 зі строком дії з 14.02.2013 по 13.02.2018.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, господарським судом в межах судової справи №917/1731/16, встановлено преюдиційні обставини віднесення ПАТ Полтаваобленерго до виконавця послуг з централізованого постачання гарячої води, що не потребують доведенню в межах судової справи, що розглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, за визначений позивачем період нарахувань теплові пункти (котельні) на балансі відповідача не перебували, в наслідок чого визначення обємів наданих послуг з водопостачання холодної води на вироблення гарячої води за приладами обліку відповідача в порядку п. 3.13 Правил не вбачається можливим.

Згідно з п. 5.25 Правил для контролю витрат води у споживачів, які не мають засобів обліку, а також для перевірки показів встановлених засобів обліку виробник має право встановлювати на вводах контрольні засоби обліку. Ці роботи теж можуть бути виконані за обґрунтованою вимогою споживача.

Відповідно до п. 1.2 Правил визначено, що виробник послуг централізованого водопостачання та водовідведення субєкт господарювання, що виробляє або створює послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

В окремих випадках (сезонне водопостачання, незначні витрати води, недоцільність встановлення засобів обліку, їх відсутність тощо) розрахунок витрат води споживачами, які не мають засобів обліку, за узгодженням з виробником виконується згідно з нормами водоспоживання, затвердженими місцевими органами виконавчої влади, - за кількістю календарних днів, протягом яких проводилося водопостачання цих споживачів (п. 5.27 Правил).

Судова колегія зазначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження показів приладів обліку, встановлених на межі балансової належності (лінії розподілу елементів систем водопостачання та водовідведення і споруд на них між власниками або користувачами) за період з червня 2016 року по лютий 2017 року.

З наданих до матеріалів справи рахунків вбачається, що нарахування за відповідний період у рахунках КП Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради проводив на підставі показників засобів обліку кінцевих споживачів гарячої води та по нормам водоспоживання.

Разом з тим, положеннями чинних нормативно-правових актів не передбачено можливість застосування до спірних правовідносин порядку проведення розрахунків виробника гарячої води з кінцевими споживачами за послуги з постачання гарячої води за аналогією, у звязку з чим рахунки, надані позивачем, не можуть вважатися належним доказом підтвердження наданих відповідачу послуг з централізованого водопостачання та визнання обсягів водопостачання.

Інших належних та допустимих доказів, що підтверджують факт надання послуг з централізованого водопостачання у вказаних позивачем обсягах (вартістю) станом на момент винесення рішення у справі відповідачем надано не було.

Як вбачається з наданих відповідачем письмових пояснень, 12.06.2017р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України, Департаментом фінансів Полтавської облдержадміністрації, Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго", Комунальним підприємством "Кременчукводоканал" та ДП "Енергоринок" відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» було укладено спільне протокольне рішення №2010121 про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

Наданим документом підтверджується, що сторонами лише 12.06.2017р. (після винесення рішення у справі) було узгоджено розмір основної заборгованості за послуги холодного водопостачання для потреб гарячого водопостачання за червень 2016 лютий 2017 року на загальну суму 5066479,44 грн. у складі загальної заборгованості в розмірі 7989873,54 грн. за період з червня 2016 року по травень 2017 року, що не спростовано позивачем у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що сума заборгованості за поставлену холодну воду на потреби гарячої води в розмірі 5281287,54 грн., на яку нарахована пеня, 3% річних, інфляційні витрати, станом на момент винесення оскаржуваного рішення у справі з боку позивача не доведена.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судова колегія зазначає, що відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Таким чином, за загальним правилом, можливість застосування кредитором такого виду відповідальності як пеня передбачає діючий між сторонами письмовий договір з встановленням порядку та розміру її нарахування.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що договірні відносини між сторонами відсутні, порядок виконання зобовязань в договірному порядку не врегульований, а сума основного боргу, на яку нараховувалися штрафні санкції, інфляційні та 3% річних не доведена, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим апеляційна скарга Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі №917/511/17 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Кременчукводоканал Кременчуцької міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 08.06.2017р. у справі №917/511/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.07.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя І.А. Шутенко