РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2017Справа №910/10997/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Королюк І.В.

розглянувши справу № 910/10997/17

за позовом приватного акціонерного товариства «ОТІС»;

до комунального підприємства «Керуюча організація з обслуговування житлового

фонду Святошинського району м. Києва»;

про стягнення 15 559,78 грн.

Представники сторін:

від позивача: Мацюк В.В., довіреність № 10 від 30.01.2017р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «ОТІС» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до комунального підприємства «Керуюча організація з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про стягнення 15 559,78 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору № D24T518 від 30.01.2017р. у визначений строк не розрахувався за виконані роботи, внаслідок чого виникла заборгованість загалом у сумі 15 559,78 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2017р. порушено провадження у справі № 910/10997/17 та призначено її розгляд на 03.08.2017р.

Присутній у судовому засіданні 03.08.2017р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали про порушення провадження у справі від 07.07.2017р. не виконав, витребувані документи, в тому числі відзив на позов, суду не надіслав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі 07.07.2017р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, та отримана останнім.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.01.2017р. між відповідачем (за договором - замовник) та позивачем (за договором - підрядник) було укладено договір № D24Т518 на виконання ремонту ліфта (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання робіт з ремонту ліфта, розташованого за адресою: м. Київ, проспект Леся Курбаса, 4, реєстр № 26798, та придбання необхідних матеріалів і устаткування дл виконання цих робіт, а замовник зобовязується прийняти та оплатити підряднику вартість робіт і матеріалів, яка визначена в договірній ціні.

Згідно з п. 2.1. договору, договірна ціна визначається на підставі твердого кошторису, що є невід'ємною частиною договору, є твердою, узгоджена сторонами та складає 15 559,78 грн. з ПДВ.

Пунктом 2.3. договору визначено, що виконання робіт оформляється актом за формою КБ-2В та довідкою за формою КБ3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем були виконані роботи загалом на суму 15 559,78 грн., що підтверджується актом № 1 від 31.01.2017р. приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт від 31.01.2017р. форми КБ-3, підписаними уповноваженими представниками сторін, без будь-яких зауважень зі сторони відповідача, копії яких містяться в матеріалах справи, а оригінали досліджено судом у судовому засіданні.

Відповідно до п. 2.4. договору, оплата вартості ремонту ліфта згідно п. 2.1 договору здійснюється замовником протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт за формою КБ-2В та довідки за формою КБ-3.

Однак, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за виконані роботи не розрахувався в сумі 15 559,78 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за виконані роботи за спірним договором становить 15 559,78 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За умовами частини другої статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На час розгляду спору в господарському суді відповідачем не заперечений факт прийняття виконаних робіт згідно з договором за представленим актом та не надано доказів повної оплати виконаних робіт на суму 15 559,78 грн., відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу за вказаним договором в розмірі 15 559,78 грн. підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з комунального підприємства «Керуюча організація з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17; ) на користь приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062, м. Київ, вул. Екскаваторна, 37; ) 15 559 грн. 78 коп. - основного боргу та 1600 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.І. Привалов