ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" серпня 2017 р. Справа № 925/778/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від третьої особи ОСОБА_3 - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна

компанія Нафтогаз України, м. Київ

до публічного акціонерного товариства По газопостачанню та

газифікації Черкасигаз, м. Черкаси

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача

товариства з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут,

м. Черкаси

про стягнення 27 142 472 грн. 57 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз про стягнення з відповідача 15 118 390 грн. 99 коп. пені, 919 548 грн. 43 коп. 3% річних та 11 104 533 грн. 15 коп. інфляційних втрат, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору на купівлю-продаж природного газу №13-373-ВТВ від 04 січня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 29 червня 2017 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 13 липня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 липня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут та відкладено розгляд справи на 25 липня 2017 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 25 липня 2017 року на підставі ст. 77 ГПК України було оголошено перерву на 08 серпня 2017 року, в судовому засіданні від 08 серпня 2017 року було оголошено перерву на 16 серпня 2017 року.

07 серпня 2017 року від позивача до суду надійшов оновлений розрахунок позовних вимог, який позивач просив враховувати під час розгляду даного спору.

Водночас, заяви про зменшення розміру позовних вимог в порядку ст.22 ГПК України від позивача до суду не надходило, тобто розмір позовних вимог позивач не змінював.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором на купівлю-продаж природного газу №13-373-ВТВ від 04 січня 2013 року, щодо здійснення своєчасного розрахунку за спожитий природний газ та обґрунтовано, зокрема, приписами статей 526, 530, 612, 549, 625 ЦК України, ст. ст.193, 230, 231 ГК України.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та у доповненнях до нього і зазначав, що спільними протокольними рішеннями було змінено порядок та строк виконання частини зобовязань за договором.

Також відповідач зазначав, що між сторонами було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 21 506 293 грн. 50 коп.

Підстави для нарахування пені, 3% річних на заборгованість, яка була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідач вважає відсутніми.

Крім того відповідач зазначав, що позивачем невірно визначено початок виникнення періоду заборгованості, зокрема, в квітні, серпні, вересні та грудні 2015 року, оскільки приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи вищенаведене у задоволенні позову відповідач просив суд відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 16 серпня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/778/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час розгляду справи, 04 січня 2013 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та відкритим акціонерним товариством по газопостачанню Черкасигаз (найменування відповідача в подальшому було змінено на публічне акціонерне товариство По газопостачанню та газифікації Черкасигаз) (покупець) було укладено договір на купівлю - продаж природного газу за №13-373-ВТВ.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору продавець зобовязався передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, а останній зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ в обсязі до 32 155,000 тис. куб.м.

До умов вищевказаного договору сторонами вносилися зміни, зокрема, щодо строку дії договору; обсягу газу, що поставляється; ціни на газ, про що свідчать копії додаткових угод (а.с. 28-46, 49-51).

Позивач свої зобовязання за договором виконав повністю та згідно підписаних сторонами актів приймання передачі природного газу поставив відповідачу протягом квітня грудня 2013 року, січня-грудня 2014 року, січня -вересня, листопада та грудня 2015 року природний газ на загальну суму 401 511 362 грн. 80 коп. (а.с. 52-84).

21 вересня 2015 року між публічним акціонерним товариством По газопостачанню та газифікації Черкасигаз (довіритель) та товариством з обмеженою відповідальністю Черкасигаз збут (повірений) було укладено договір доручення за №25 згідно умов якого довіритель доручив, а повірений взяв на себе зобовязання від імені і за рахунок довірителя здійснювати розрахунки з Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за договором на купівлю-продаж природного газу №13-373-ВТВ від 04 січня 2013 року.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2. договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа наступного за місяцем поставки газу на підставі акту приймання передачі.

Оскільки відповідач здійснював оплату поставленого газу з порушенням строку, визначеного п. 6.1. договору, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Водночас, судом зясовано, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області (далі - Сторона 1), Департаментом фінансів Черкаської облдержадміністрації (далі - Сторона 2), публічним акціонерним товариством Черкасигаз (далі - Сторона 3) та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (далі - Остання сторона), з метою погашення взаємної заборгованості було укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №91 від 20 січня 2015 року на суму 4 241 322 грн.; № 393 від 19 лютого 2015 року на суму 10 459 616 грн., №661 від 19 березня 2015 року на суму 5 180 337 грн.; №843 від 17 квітня 2015 року на суму 13 106 432 грн.; №1184 від 20 травня 2015 року на суму 19 859 833 грн.; №1635 від 20 липня 2015 року на суму 1 110 042 грн. 70 коп.; № 1712 від 13 серпня 2015 року на суму 6 080 455 грн.

Також між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Черкаській області (далі - Сторона 1), Департаментом фінансів Черкаської облдержадміністрації (далі - Сторона 2), товариством з обмежено відповідальністю Черкасигаз Збут (далі - Сторона 3), публічним акціонерним товариством Черкасигаз (далі - Сторона 4) та Національною акціонерною компанією Нафтогаз України (далі - Остання сторона) укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, а саме: № 1933 від 17 вересня 2015 року на суму 443 636 грн.; № 2116 від 16 жовтня 2015 року на суму 538 794 грн.; № 2350 від 17 листопада 2015 року на суму 4 176 000 грн.; № 2601 від 24 листопада 2015 року на суму 5 518 840 грн.; № 3029 від 18 грудня 2015 року на суму 3 547 500 грн.; №515 від

17 лютого 2016 року на суму 60 762 438 грн. 77 коп.

Укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, позивач і відповідач керувалися не умовами договору, а спеціальними нормативно-правовими актами, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню не тільки теплової енергії, а і пільг, субсидій та компенсацій на оплату тепло-, водопостачання, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11 січня 2005 року, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Підписавши Спільні протокольні рішення, сторони у такий спосіб змінили порядок і строк виконання частини грошового зобовязання, а саме: проведення частини розрахунків за поставлений природний газ у 2015 році на загальну суму 135 025 246 грн. 47 коп.

В іншій частині строк виконання зобовязання залишився незмінним.

При цьому судом враховано відповідні правові висновки, що наведені в постанові Вищого господарського суду України від 29 листопада 2016 року №907/216/16

Отже, відповідач зобовязався перерахувати кошти позивачу в загальній сумі 135 025 246 грн. 47 коп. не пізніше наступного дня після їх зарахування на власний рахунок.

Також між сторонами було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 21 506 293 грн. 50 коп., що підтверджується копіями заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.180-183).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 11 104 533 грн. 15 коп. інфляційних втрат та 919 548 грн. 43 коп. 3% річних (з урахуванням заявлених позовних вимог).

Водночас з урахуванням наданого позивачем суду розрахунку від 07 серпня 2017 року вбачається, що розмір інфляційних втрат становить 582 417.22 грн., а розмір 3% річних 377 299,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2. договору купівлі продажу передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В пункті 9.2. договору визначено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 3 роки.

В звязку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 15 118 390 грн. 99 коп. пені.

Проте, в оновленому розрахунку (а.с. 224-235) позивач вказав пеню в розмірі 6 267 935,10 грн.

Як зазначалося вище, позивачем невірно визначений початок виникнення періоду заборгованості, зокрема, в квітні, серпні, вересні та грудні 2015 року, оскільки не було враховано вимоги ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Крім того, у розрахунку пені, інфляційних та 3% річних, поданому 07 серпня 2017 року позивач не нараховував відповідачу штрафних санкцій на борг, що був сплачений на підставі підписаних спільних протокольних рішень, оскільки строк оплати вказаних вище коштів було змінено.

Здійснивши перевірку нарахування пені та 3% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛЗ:ПІДПРИЄМСТВО 9.5.3., а також положень ч. 5 ст. 254 ЦК України, судом встановлено, що розмір пені, який підлягає стягненню складає 6 185 932 грн. 80 коп., 3% річних - 372 537 грн. 10 коп., та 582 417 грн. 22 коп. інфляційних втрат.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства По газопостачанню та газифікації Черкасигаз, вул. Громова, 142, м. Черкаси, ідентифікаційний код 03361402 на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, ідентифікаційний код 20077720 372 537 грн. 10 коп. 3% річних, 582 417 грн. 22 коп. інфляційних втрат, 6 185 932 грн. 80 коп. пені та 63 144 грн. 00 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 17 серпня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович