ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2017 року Справа № 910/13862/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Ходаківської І.П.,
Коробенка Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПублічного акціонерного товариства "Укрнафта" (далі ПАТ "Укрнафта")
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 26.06.2017, за результатами розгляду ухвали Господарського суду міста Києва від 13.04.2017, яка прийнята за розглядом скарги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі Відділ ДВС)
у справі№ 910/13862/15
Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" (далі ТОВ "Інтербізнесконсалт")
до1.ПАТ "Укрнафта" 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи"
простягнення 1033270,08дол США, що еквівалентно 21956989,20грн

в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від Відділу ДВС:Мельниченко О.В. (довіреність від 19.08.2017) Сєров Є.І. (довіреність від 02.08.2016), Олексієнко М.Г. (довіреність від 01.08.2016, ордер серія КС №320320 від 16.08.2017) не з'явились не з'явились

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2017 (суддя Привалов А.І.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.) від 26.06.2017, по справі №910/13862/15 скаргу ПАТ "Укрнафта" на дії Відділу ДВС задоволено частково; визнано дії головного державного виконавця Відділу ДВС Медвєдєва О.В. щодо стягнення з ПАТ "Укрнафта" у виконавчому провадженні №50366945 грошових коштів в сумі 1777866,85грн, незаконними; в іншій частині скарги відмовлено.

В касаційній скарзі ПАТ "Укрнафта" просить скасувати ухвалу місцевого та постанову апеляційного господарських судів в частині відмови в задоволенні скарги про визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу ДВС щодо стягнення з ПАТ "Укрнафта" на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" грошових коштів у сумі 1456789,19грн та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.41, 129 Конституції України, ст.ст.34, 53 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст.524, 192, 533 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.35, 80, 91 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не скористались правом на участь в засіданні суду касаційної інстанції.

Суд відмовив у задоволенні клопотання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкладення розгляду справи з посиланням на велику кількість справ, призначених на 17.08.2017, оскільки до клопотання не додано будь-яких доказів на підтвердження викладених в ньому обставин.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників ТОВ "Інтербізнесконсалт" та ПАТ "Укрнафта", перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що касаційна скарга не належить до задоволення з огляду на таке.

До господарського суду надійшла скарга ПАТ "Укрнафта" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій неправомірними та зобов'язання повернути на користь скаржника 1825905,71грн надміру стягнених із скаржника коштів у ВП №50366945 ( т.8, а.с.133-138).

06.04.2017 від ПАТ "Укрнафта" надійшла заява, в якій скаржник уточнив свої вимоги та просив: визнати незаконними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. у виконавчому провадженні №50366945 щодо стягнення з ПАТ "Укрнафта" 3234656,04грн ( т.10, а.с.136-145).

Скарга на дії ДВС мотивована тим, що державним виконавцем у виконавчому провадженні №50366945 безпідставно стягнуто 1777866,85грн з ПАТ "Укрнафта", оскільки зобов'язання за наказом Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13852/15 в цій частині припинилось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, та 1456789,19грн, які на думку скаржника, є надлишково стягнутими у зв'язку зі зміною курсу валют на дату здійснення списання грошових коштів.

Судами встановлено таке.

ТОВ "Інтербізнесконсалт" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ "Укрнафта" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" про стягнення 1033270,08 дол. США, що еквівалентно 21956989,20 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 у справі №910/13862/15 в задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 по справі № 910/13862/15 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача-1 998634,84 дол. США, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 21008490,35грн заборгованості і стягнення із відповідачів солідарно 10000 доларів, що станом на день звернення позивача з позовом (20.05.2015) еквівалентно 212500,00грн заборгованості та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задоволено. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 19.08.2015 по справі № 910/13862/15 залишено без змін.

Господарським судом міста Києва, на виконання постанови апеляційного суду від 29.10.2015 видано три накази від 06.11.2015 №910/13862/15 про примусове виконання вказаної постанови.

Постановою Вищого господарського суду від 18.02.2016 у справі № 910/13862/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 змінено. Пункт 2 частини 3 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 викладено в такій редакції: "2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Нестерівський, 3-5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 47; код ЄДРПОУ 361859 (чотирнадцять мільйонів сто вісімдесят три тисячі шістсот двадцять дев'ять)грн 97 коп., що станом на 20.05.2015 еквівалентно сумі заборгованості у розмірі 32820321 (тридцять два мільйони вісімсот двадцять тисяч триста двадцять один) рублів РФ 10 коп.". У решті вимог про стягнення основного боргу відмовлено. Пункт 3 частини 3 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 скасовано та прийнято нове рішення: у позові до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортні автоматизовані системи" відмовлено. Частину 4 резолютивної частини постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.10.2015 щодо розподілу судових витрат викладено в такій редакції: "Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, м. Київ, пров. Нестерівський, 3-5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 47; ) 48720 (сорок вісім тисяч сімсот двадцять)грн витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви, 53593 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот дев'яносто три)грн 34 коп. - за подання апеляційної скарги.". Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтербізнесконсалт" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" 29232грн витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Господарським судом міста Києва, на виконання постанови Вищого господарського суду від 18.02.2016, видано відповідні накази від 25.02.2016 №910/13862/15 про примусове виконання вказаної постанови.

02.03.2016 головним державним виконавцем Відділу ДВС Медвєдєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50366945 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13862/15.

ПАТ "Укрнафта" на адресу ТОВ "Інтербізнесконсалт" направлено заяви про зарахування №10/719 від 23.03.2016 та №10/582 від 09.03.2016, якими повідомлено про зарахування зобов'язань ПАТ "Укрнафта" по виплаті ТОВ "Інтербізнесконсалт" грошових коштів за постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 у справі №910/13862/15 на загальну суму 1777866,85грн в рахунок зобов'язань ТОВ "Інтербізнесконсалт" перед ПАТ "Укрнафта" по сплаті грошових коштів на зазначену суму.

В межах виконавчого провадження №50366945 з рахунків ПАТ "Укрнафта" в примусовому порядку списано 15601992,96грн, з яких 14183629,97грн на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" та 1418362,99грн виконавчого збору, що підтверджується меморіальними ордерами №G0316FB9SG від 16.03.2016, №312/16-245 від 16.03.2016, №G0316FGNFH від 16.03.2016, №312/16-38 від 28.03.2016, №312/16-52 від 28.02.2016, 312/16-100 від 31.03.2016.

Відповідно до розпорядження головного державного виконавця Відділу ДВС Медвєдєва О.В. та платіжного доручення №2301 від 04.04.2016 грошові кошти в сумі 14183629,97грн як борг згідно наказу Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 №910/13852/16 перераховано на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт".

Вважаючи, що державним виконавцем у виконавчому провадженні №50366945 безпідставно стягнуто 1777866,85грн з ПАТ "Укрнафта", оскільки зобов'язання за наказом Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13852/15 в цій частині припинилось зарахуванням зустрічних однорідних вимог, та 1456789,19грн, які на думку скаржника є надлишково стягнутими у зв'язку зі зміною курсу валют на дату здійснення списання грошових коштів ПАТ "Укрнафта" звернулось до господарського суду зі скаргою на дії Відділу ДВС.

Частково задовольняючи подану скаргу, попередні судові інстанції правомірно виходили з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державної виконавчої служби, та регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і надалі у редакції чинній на момент вчинення оскаржуваних виконавчих дій) визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: 1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; 4) в інших передбачених законом випадках.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова (ч.2 ст.25 Закону України "Про виконавче провадження").

02.03.2016 головним державним виконавцем Відділу ДВС Медвєдєвим О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50366945 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13862/15.

В силу ст.601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов'язань між двома особами, де кредитор одного зобов'язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред'явити до зарахування вимоги за таким зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи. Тобто, друга сторона має право оскаржити заявлену вимогу про зарахування у зв'язку з її недійсністю.

Здійснення зарахування можливе без згоди другої сторони, за заявою лише однієї сторони, таким чином, достатньо волевиявлення однієї сторони. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з того моменту, коли у наявності всі умови для зарахування.

Так, ПАТ "Укрнафта" на адресу ТОВ "Інтербізнесконсалт" направлено заяви про зарахування №10/719 від 23.03.2016 та №10/582 від 09.03.2016, якими повідомлено про зарахування зобов'язань ПАТ ""Укрнафта" по виплаті ТОВ "Інтербізнесконсалт" грошових коштів за постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 у справі №910/13862/15 на загальну суму 1777866,85грн в рахунок зобов'язань ТОВ "Інтербізнесконсалт" перед ПАТ "Укрнафта" по сплаті грошових коштів на зазначену суму.

Чинне законодавство не містить заборон щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконання судового рішення. Для вчинення цього правочину потрібна лише наявність умов, встановлених ст.601 ЦК України.

Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Дійсність заяв Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про зарахування №10/719 від 23.03.2016 встановлена рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/6544/16, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 28.12.2016, а заяви про зарахування №10/582 від 09.03.2016 - рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2016 у справі №910/6542/16, яке залишене без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016. У судових рішеннях встановлено, що вимоги сторін є зустрічними, однорідними та за обома вимогами настав строк виконання.

Згідно з частиною 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус (наприклад, позивач у даній справі був відповідачем в іншій, а відповідач у даній справі - позивачем в іншій).

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Отже, встановлені у судових рішеннях, прийнятих у справах №910/6544/16 та №910/6542/16, факти мають преюдиціальне значення та не потребують повторного доведення.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішень у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Нормами ст.ст.32, 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено чіткі заходи примусового виконання рішень, які зобов'язаний вживати державний виконавець у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення.

В межах виконавчого провадження №50366945 з рахунків ПАТ "Укрнафта" в примусовому порядку списано 15601992,96грн, з яких 14183629,97грн на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт" та 1418362,99грн виконавчого збору, що підтверджується меморіальними ордерами №G0316FB9SG від 16.03.2016, №312/16-245 від 16.03.2016, №G0316FGNFH від 16.03.2016, №312/16-38 від 28.03.2016, №312/16-52 від 28.02.2016, 312/16-100 від 31.03.2016.

Відповідно до розпорядження головного державного виконавця Відділу ДВС Медвєдєва О.В. та платіжного доручення №2301 від 04.04.2016 грошові кошти в сумі 14183629,97грн як борг згідно наказу Господарського суду м. Києва від 25.02.2016 №910/13852/16 перераховано на користь ТОВ "Інтербізнесконсалт".

Крім того, факт списання грошових коштів в сумі 15601992,96грн в межах виконавчого провадження №50366945 з рахунків ПАТ "Укрнафта" підтверджується довідкою №10/1677 від 27.07.2016, підписаною в.о. Голови правління ПАТ "Укрнафта" та в.о. директора департаменту бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера ПАТ "Укрнафта".

При цьому, судами встановлено, що заявами №10/591 від 10.03.2016 та №10/745 від 25.03.2016 ПАТ "Укрнафта" було повідомлено головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медвєдєва О.В. про часткове виконання зобов'язань за наказом Господарського суду міста Києва №910/13862/15 від 25.02.2016 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 1777866,85грн.

Таким чином, оскільки зобов'язання ПАТ "Укрнафта" за наказом Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 №910/13852/16 припинилось в частині 1777866,85грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконавчого провадження, про що боржником було повідомлено виконавчу службу, однак стягнення за наказом відбулося у повному обсязі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що вимога про визнання дій головного державного виконавця Відділу ДВС Медвєдєва О.В. щодо стягнення грошових коштів в сумі 1777866,85грн незаконними, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Аналогічна правова позиція щодо того, що Закон України "Про виконавче провадження" не містить заборони щодо можливості проведення зарахування зустрічних вимог на стадії виконання судового рішення, викладена в постановах Верховного Суду України у справі №37/144-41/261 від 11.11.2008 та у справі №37/638 віл 09.12.2008.

У силу ст.129 Конституції України та ст.115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічні положення містить ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (ч.1 ст.116 ГПК України).

Наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" (ч.1 ст.117 ГПК України).

Відповідно до пп.5 пп.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначається резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Враховуючи, що постановою Вищого господарського суду України від 18.02.2016 №910/13852/16 присуджено до стягнення з ПАТ "Укрнафта" 14183629,97грн, що було еквівалентно 32820321,10 руб. станом на 20.05.2015, з огляду на те, що законодавством державного виконавця не наділено правом перераховувати імперативно визначену у резолютивній частині рішення суду суму заборгованості, так само як не наділено його правом та не є його обов'язком аналізувати і тлумачити мотивувальну частину ухваленого рішення, на виконання якого видано наказ, суди дійшли вірного висновку про помилковість твердження скаржника про незаконність дій головного державного виконавця Відділу ДВС Медвєдєва О.В. щодо стягнення грошових коштів в сумі 1456789,19грн, у зв'язку з чим, обґрунтовано відмовили в задоволенні скарги в цій частині.

Посилання скаржника на те, що державним виконавцем повинна було стягуватися сума заборгованості саме в російських рублях не відповідає змісту резолютивної частини постанови Вищого господарського суду України від 18.02.2016 №910/13852/16, оскільки постановою ВГСУ від 18.02.2016 визначено до стягнення з боржника суму виражену у гривнях (14183629,97грн) та зазначено, що еквівалентом вказаної суми є сума виражена в російських рублях (32820321,10руб). Тобто, зазначеною постановою стягнуто з боржника заборгованість саме у гривнях, а не в російських рублях.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо часткового задоволення скарги на дії Відділу ДВС.

З урахуванням викладеного постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 по справі №910/13862/15 підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.1 ч.1 ст.1119, ст.11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України ,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017 у справі №910/13862/15 Господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий-суддя С. Бакуліна

Судді І. Ходаківська

Г. Коробенко