ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
15 серпня 2017 рокуСправа № 921/474/17-г/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Охотницька Н.В., розглянувши позовну заяву від 09.08.2017 (вх. № 505 від 11.08.2017) ОСОБА_1 (с. Сільце, Підгаєцький район, Тернопільська область) до відповідача - споживчого кооперативу "Степана Бандери" (вул. Коновальця, 4/47, м. Тернопіль), про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів Споживчого кооперативу "Степана Бандери" від 26.07.2015 про припинення членства ОСОБА_1, повертає її і додані до неї документи без розгляду, з огляду на наступне.

Порядок подання позову до господарського суду визначений розділом VIII Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, приписами п.4 ч.1 ст. 57 даного нормативного акту, на заявника покладено обов'язок додати до позовної заяви документи, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Крім того, відповідно до п.5 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Так, як вбачається із обґрунтувань позовної заяви, 31.01.2008 між ОСОБА_1 (позивач) та ПП "Тернопільська фірма Будівельник" (в подальшому - ПП "Гео -2004") укладено договір пайової участі в будівництві, відповідно до якого останній здійснював будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1. У зв'язку з банкрутством забудовника, 14.07.2011 пайовиками був створений Споживчий кооператив "Степана Бандери", який продовжив будівництво будинку. Однак, 26.07.2015, відповідно до виписки з протоколу, Загальними зборами Споживчого кооперативу "Степана Бандери" прийнято рішення про виключення позивачки із асоційованих членів кооперативу.

За таких обставин, вважаючи що рішення Загальних зборів Споживчого кооперативу "Степана Бандери" від 26.07.2015 є таким, що прийняте із недотриманням норм чинного законодавства та порушує права позивача, останній звернувся із даним позовом до суду.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Так, в силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Згідно ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. За змістом ч.ч.3,4 цієї норми, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Таким чином, реалізація конституційного права на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів, апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, у відповідності до вказаного Закону, ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (утому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької, діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Під терміном "підвідомчість" у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" (із змінами і доповненнями) розуміється визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції.

Згідно п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10, вбачається, що справи, які виникають з корпоративних відносин, - це справи зі спорів між юридичними особами та їх учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасниками, які вибули, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи. Предметом відповідних позовів можуть бути вимоги про визнання недійсними: актів органів управління юридичної особи; її установчих документів; правочинів, укладених юридичною особою, якщо позивач обґрунтує свої вимоги порушенням його корпоративних прав або інтересів, тощо. Виняток становлять трудові спори за участю юридичної особи.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно п.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" (із змінами і доповненнями), господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Згідно абз.3 ст.2 Закону України "Про кооперацію", кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про кооперацію", кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об'єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Згідно ст.10 Закону України "Про кооперацію", членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

У кооперативі допускається асоційоване членство для осіб, які визнають його статут та внесли пай. Асоційований член кооперативу - фізична чи юридична особа, яка внесла пайовий внесок і користується правом дорадчого голосу в кооперативі. При ліквідації кооперативу асоційований член кооперативу має переважне порівняно з членами кооперативу право на одержання паю. Порядок вступу до кооперативу та участь асоційованого члена в його господарській та іншій діяльності, права та обов'язки такого члена, розміри паїв та виплат на паї визначаються статутом кооперативу (ст.14 Закону України "Про кооперацію").

Згідно ст.13 Закону України "Про кооперацію", членство в кооперативі припиняється у разі: добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.

Крім того, як вбачається із п. 4.8. Статуту споживчого кооперативу "Степана Бандери" членство у кооперативі підтверджується посвідченнями про членство або асоційоване членство у кооперативі, що видаються та підписуються Головою кооперативу.

В той же час, як слідує із позовної заяви, позивачем у справі зазначено ОСОБА_1, проте, жодних посилань на докази, які б засвідчували наявність у даної особи статусу члена кооперативу із якого виключили останню, позовна заява не містить, також таких доказів не долучено до позовних матеріалів, що у свою чергу унеможливлює визначення судової установи, до юрисдикції якої належить розгляд даної категорії справ.

Також, суд звертає увагу, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Втім, позивачем не зазначено ідентифікаційні коди у позовній заяві відносно себе та відповідача.

Недодержання вимог ст. ст. 54, 56 та п.п.2 і 3 ч.1 ст.57 ГПК України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Зокрема, відповідно до п.3 ч.1. ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для повернення позовної заяви є саме відсутність зазначення позивачем відповідних обставин та доказів на їх підтвердження.

Разом з тим, у п.3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Так, позивач у позовній заяві в порядку ст. 38 ГПК України просить витребувати у відповідача оспорюваний протокол Загальних зборів членів Кооперативу від 26.07.2015, а також витребувати у відповідача рішення про прийняття ОСОБА_1 до складу Споживчого кооперативу «Степана Бандери», документи про передачу незакінченого будівництва багатоквартирного будинку по просп. Ст. Бандери, 38 у м. Тернополі Споживчому кооперативу «Степана Бандери» та документи на підставі яких здійснюється будівництво цього будинку.

При цьому позивачем долучено до позовних матеріалів копію листа №14 від 27.07.2014 підписаного головою СК «Степана Бандери» Думанець В. на запит ОСОБА_1 від 18.07.2017, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у наданні документів та інформації, при цьому зазначено, що для надання ОСОБА_1 запитуваної інформації та документів немає правових підстав, оскільки останню виключено з кооперативу на підставі рішення Загальних зборів членів СК «Степана Бандери» від 26.07.2015 (лист від №14 від 27.07.2014 зазначено позивачем і в додатках до позовної заяви).

Враховуючи вищенаведене, суд звертає увагу позивача на те, що лист від 27.07.2014 не може вважатись належним доказом, що підтверджує неможливість подання останнім доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, оскільки позивач ОСОБА_1 згідно наданої копії виписки з протоколу Загальних зборів від 26.07.2015 була виключена з членів Кооперативу у 2015 році, крім того з даного листа не можливо встановити, які саме документи та інформацію просила надати їй позивач.

Статтею 38 ГПК України визначено вимоги, які повинні бути зазначені у клопотанні про витребування доказів, а саме: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

При цьому суд зазначає, що вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (п.2.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

При зверненні з клопотанням про витребування доказів, відповідно до приписів ст. 4-3 ГПК України, учасник судового процесу повинен обґрунтувати які саме обставини, що входять в предмет доказування можуть підтвердити витребувані документи.

Отже, при поданні клопотання про витребування доказів повинно бути обґрунтовано належним чином те, які обставини може підтвердити чи спростувати зазначений доказ, з урахуванням заявленого у справі предмету позову та підстав позову.

З огляду на вищенаведене, відповідно до п. п. 2, 3, ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву від 09.08.2017 (вх. №505 від 11.08.2017) і додані до неї документи заявнику.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 54, 57, 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву від 09.08.2017 (вх. № 505 від 11.08.2017) ОСОБА_1 (с. Сільце, Підгаєцький район, Тернопільська область) до відповідача - Споживчого кооперативу "Степана Бандери" (вул. Коновальця, 4/47, м. Тернопіль), про визнання недійсним рішення Загальних зборів членів Споживчого кооперативу "Степана Бандери" від 26.07.2015 про припинення членства ОСОБА_1 та додані до неї документи всього на 17 арк., в тому числі оригінал квитанції № ПН730336 від 18.07.2017 про сплату судового збору в сумі 1 600 (одну тисячу шістсот) грн 00 коп., ОСОБА_1 (с. Сільце, Підгаєцький район, Тернопільська область) - без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення

Суддя Н.В. Охотницька