ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2017 р. Справа № 911/2062/17

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Мізан, Київська обл., с. Антонів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Стандарт Авто БЦ, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 137 567,33 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 11.04.2017)

від відповідача: ОСОБА_2 (договір б/н від 04.05.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Мізан (далі ТОВ Фірма Мізан/позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Стандарт Авто БЦ (далі ТОВ Стандарт Авто БЦ/відповідач) про стягнення 137 567,33 гривень, з яких: 111 206,76 грн заборгованості, 5 008,87 грн 3% річних та 21 351,70 грн інфляційних втрат.

Відповідач позов не визнав та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.07.2017 порушено провадження в справі №911/2062/17 та призначено розгляд справи на 24.07.2017.

У судове засідання 24.07.2017 представник відповідача в судове засідання не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду Київської області від 24.07.2017 розгляд справи відкладено на 01.08.2017.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.11.2015 на підставі рахунку №0098 від 27.11.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Мізан передало, а Товариства з обмеженою відповідальністю Стандарт Авто БЦ прийняло товар загальною вартістю 111 206,76 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією підписаної сторонами накладної №0106 від 30.11.2015.

Відповідно до наданих суду письмових пояснень позивача, первинним документом, що засвідчує обставин проведення вищезазначеної господарської операції з продажу відповідачеві товару є відповідна накладна №0106 від 30.11.2015, а також додана до матеріалів справи копія реєстру виданих та отриманих податкових накладних.

Як зауважив позивач, товар був прийнятий ТОВ Стандарт Авто БЦ в особі директора ОСОБА_3 без зауважень щодо його кількості та якості.

Однак, як зауважив позивач, кошти за поставлений згідно накладної №0106 від 30.11.2015 товар ТОВ Стандарт Авто БЦ не сплатило, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 111 206,76 грн.

В підтвердження відповідних обставин суду надано довідку ПАТ «Промінвестбанк» №20-2/6-535 від 24.07.2017 та виписку по рахунку позивача з АТ «Прокредит банк» за період з 27.11.2015 по 24.7.2017, відповідно до змісту яких слідує, що оплату за отриманий згідно накладної №0106 від 30.11.2015 товар відповідач не провів.

З огляду вищенаведеного, посилаючись на те, що відповідач розрахунки за поставлений згідно накладної №0106 від 30.11.2015 товар не провів, позивач просить стягнути з відповідача, зокрема, 111206,76 грн заборгованості.

Заперечуючи проти заявленого позову, відповідач зазначив про відсутність доказів отримання ним товарно-матеріальних цінностей, як-то: довіреності, товарно-транспортної накладної.

До того ж, відповідач зауважив на тому, що у нього викликає сумнів підпис директора ТОВ Стандарт Авто БЦ ОСОБА_3 на накладній №0106 від 30.11.2015.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що заявлена позовна вимога підлягає задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до статей 173, 181, 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з системного аналізу наведених нормативних приписів, вчинення сторонами дій, пов'язаних із передачею однією особою іншій у власність товару, підтвердженням чого є документи, які оформлюють рух товарно-матеріальних цінностей (видаткові накладні та довіреність), свідчить про виникнення між сторонами цивільно-правових відносин купівлі-продажу, незалежно від підстави виникнення у продавця (постачальника) обовязку по передачі товару: будь-то - виконання умов двосторонньо підписаного договору, чи низка разових поставок, оформлених видатковими накладними та довіреностями на прийняття товару.

З огляду наведеного, суд дійшов висновку, що підписання 30.11.2015 представниками ТОВ Фірма Мізан та ТОВ Стандарт Авто БЦ накладної №0106, що є первинним обліковим документом та фіксує найменування, кількість, ціну товару, тобто містить всі істотні умови договору, свідчить про виникнення між сторонами майново-господарських відносин купівлі-продажу та, відповідно, взаємних прав та обовязків.

Доводи ж відповідача щодо сумнівів з приводу підпису директора ТОВ Стандарт Авто БЦ ОСОБА_3 на накладній №0106 від 30.11.2015 оцінюються судом критично, позаяк відповідні доводи є субєктивними припущеннями відповідача, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до приписів ст. ст. 655, 692 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, підписання 30.11.2015 уповноваженим представником відповідача накладної №0106 без будь-яких заперечень щодо кількості чи якості переданого товару свідчить про прийняття його відповідачем та, відповідно, породжує для ТОВ Стандарт Авто БЦ обовязок оплатити його вартість у повному обсязі у порядку ст. 692 ЦК України з моменту прийняття такого товару, тобто до 01.12.2015.

Посилання ж відповідача щодо відсутності доказів отримання товарно-матеріальних цінностей визнаються судом неспроможними в силу того, що належним та допустимим доказом отримання відповідачем від позивача товару є накладна №0106 від 30.11.2015, а відсутність інших товарно-супроводжувальних документів не спростовує обставин отримання відповідачем товару за відповідною накладною.

Доводи відповідача щодо відсутності довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей за накладною №0106 від 30.11.2015 оцінюються судом критично, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 30.11.2015 директором ТОВ Стандарт Авто БЦ був ОСОБА_3, як особа, яка має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки станом на день прийняття рішення відповідач вартість поставленого товару не оплатив, враховуючи арифметичну відповідність заявленої суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 111206,76 грн заборгованості підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати вартості отриманого товару, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 008,87 грн 3% річних та 21 351,70 грн інфляційних втрат, нарахованих з 01.12.2015 по 01.06.2017 на 111 206,76 грн заборгованості.

Відповідно до приписів ст. ст. 610, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки заявлений до стягнення розмір 3% річних, обрахований судом в межах визначеного позивачем періоду, є арифметично вірним, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 5 008,87 грн 3% річних є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Водночас, оскільки арифметично вірний розмір заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, обрахований судом в межах заявленого позивачем періоду, становить 22483,24 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 21 351,70 грн інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 174, 181, 193 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Стандарт Авто БЦ (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське Шосе, 178, ідентифікаційний код 39173717) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Мізан (09052, Київська обл., Сквирський р-н, с. Антонів, вул. Перемоги, будинок 17, ідентифікаційний код 31100856) 111206 (сто одинадцять тисяч двісті шість) грн 76 коп. заборгованості, 5 008 (пять тисяч вісім) грн 87 коп. 3% річних, 21 351 (двадцять одну тисячу триста пятдесят одну) грн 70 коп. інфляційних втрат та 2 063 (дві тисячі шістдесят три) грн 51 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 03.08.2017.

Суддя В.А. Ярема