ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" серпня 2017 р.Справа № 922/1353/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши заяву Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо", м. Харків (вх. № 24066 від 27.07.2017 р.) про надання розстрочки виконання рішення суду по справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна СК "Інго Україна", м. Київ 3-я особа ОСОБА_2, м. Харків
до Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо", м. Харків 3-я особа 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Перша лізингова компанія", м. Київ; 2) ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 90549,76 грн.
за участю представників сторін:

стягувача - не з'явився;

боржника - не з'явився;

третіх осіб - не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 06.06.2017 р. по справі 922/1353/17 стягнуто з Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" (далі за текстом - боржник) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (далі за текстом - стягувач) суму у розмірі 88949,76 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Зазначене рішення у встановленому порядку набрало законної сили.

Комунальне підприємство "Жовтневе трамвайне депо" звернулось до господарського суду Харківської області з заявою (вх. № 19866 від 19.06.2017 р.) в якій просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 06 червня 2017 року по справі № 922/1353/17 про стягнення коштів рівними частками за 12 календарний місяць, починаючи з 1 липня 2017 р. до 1 липня 2018 року включно по 7545,50 грн. кожного місяця, згідно з наступним графіком виплати коштів Приватному акціонерному товариству Акціонерна страхова компанія Інго Україна: липень 2017 року - 7545,50 грн.; серпень 2017 року - 7545,50 грн.; вересень 2017 року - 7545,50 грн.; жовтень 2017 року - 7545,50 грн.; листопад 2017 року - 7545,50 грн.; грудень 2017 року - 7545,50 грн.; січень 2017 року - 7545,50 грн.; лютий 2017 року - 7545,50 грн.; березень 2017 року - 7545,50 грн.; квітень 2017 року - 7545,50 грн.; травень 2017 року - 7545,50 грн.; червень 2018 року - 7549,26 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.07.2017 р. зазначену заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.08.2017 р.

Боржник відзиву на заяву не надав.

Стягувач, боржник та треті особи на судове засідання 07.08.2017 р. своїх уповноважених представників не направили.

Суд зазначає, що з метою повідомлення сторін про час та місце розгляду справи на їх адреси направлялися копії відповідної ухвали від 28.07.2017 р.. Таким чином в процесі розгляду даної справи сторонам створено належні умови для реалізації їх процесуальних прав, останні в т.ч. в обґрунтування власної правової позиції мали можливість надати суду відповідні письмові пояснення та докази, а також направити на судове засідання своїх представників, проте сторони зазначеними можливостями з невідомих суду причин не скористались.

Враховуючи викладене, а також те, що неявка на судове засідання представників сторін та третіх осіб не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати зазначену справу за відсутності останніх, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання, про що приймається ухвала, яка може бути оскаржена у встановленому порядку.

Для застосування передбачених цією нормою заходів, суду необхідно встановити чи є у наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Крім того, розглядаючи питання про розстрочку виконання рішення суду, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

При вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду.

В п. 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", зокрема, зазначено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

В пункті 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2012 року № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", зокрема, зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

В пунктах 2.1.-2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", зокрема зазначено, що Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів. У разі неможливості самостійно подати необхідні для розгляду справи докази сторона, прокурор, третя особа вправі звернутися до господарського суду, в тому числі й апеляційної інстанції, з клопотанням про витребування доказів; при цьому обґрунтування такої неможливості покладається на особу, що заявляє відповідне клопотання. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (стаття 36 ГПК). Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи;

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як свідчать матеріали заяви, боржник в обгрунтування необхідності надання йому розстрочки у виконанні рішення посилається на скрутне матеріальне становище КП Жовтневе трамвайне депо, неможливість виконати судове рішення без надання розстрочки, та можливого блокування діяльності підприємства в процесі примусового виконання рішення.

Проте, зазначені обставини боржником, всупереч вимогам ст. 32-34, 36 ГПК України жодним чином не доведені. Боржником до заяви про надання розстрочки надано тільки графік погашення заборгованості, проте, не додано будь-яких інших документів зі змісту яких суд мав би можливість встановити наявність тих чи інших обставин.

Суд також враховує, що з метою з'ясування обставин, на які посилається боржник в своїй заяві, суд ухвалою від 28.07.2017 р. по даній справі витребував у останнього:

- нормативне та правове обгрунтування вимог, викладених в заяві про надання розтрочки виконання судового рішення, з наданням суду відповідних доказів;

- докази неможливості виконання судового рішення станом на даний час;

- докази наявності можливості виконати судове рішення в разі надання розстрочки у виконанні рішення за відповідною заявою;

- документи податкової звітності (звіт про фінансові результати, баланс) Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо" за останній звітний період;

- письмові пояснення щодо підстав надання розстрочки за формулою та в підлягаючих сплаті сумах, зазначених в заяві про надання відстрочки та розстрочки.

Однак, зазначені вимоги суду боржником залишилися не виконаними.

За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність боржником обставин, якими останній обгрунтовує необхідність надання йому розстрочки у виконанні рішення, що є підставами для відмови в задоволенні відповідної заяви останнього.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34, 36, 43, 86, 121 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Комунального підприємства "Жовтневе трамвайне депо", м. Харків (вх. № 24066 від 27.07.2017 р.) про надання розстрочки виконання рішення суду від 06.06.2017 р. по справі № 922/1353/17 відмовити.

Суддя ОСОБА_3