ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Справа № 922/3293/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Камишева Л.М., суддя Шевель О.В.,

при секретарі Євтушенкові Є.В.,

за участю представників:

прокурор - Зливка К.О. на підставі службового посвідчення від 06.12.2012р. №013773,

від 1-го відповідача ОСОБА_1 за довіреністю від 05.01.2017р. № 08-11/44/2-17,

від 2-го відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні ОСОБА_2 апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника керівника ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 2 (вх.№2125 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі №922/3293/16,

за позовом заступника керівника ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 2, м. Харків,

до 1-го відповідача ОСОБА_2 міської ради, м. Харків,

2-го відповідача ОСОБА_3 кооперативу Житлово-будівельний кооператив Грін Вуд, м. Харків,

про скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі №922/3293/16 (суддя Присяжнюк О.О.) задоволено клопотання представника другого відповідача про призначення судової експертизи. Призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити ОСОБА_2 науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. ОСОБА_4 (61177, м. Харків, вул. Золочівська, буд. 8-а), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України. На вирішення судової земельно-технічної експертизи поставлене наступне питання: До якої категорії земель відносилися на момент передання у власність земельна ділянка (кадастровий номер :16:013:0032), площею 2,7027 га надана відповідно до п.4.1. додатку 2 до рішення 26 сесії ОСОБА_2 міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів №1253/13 у власність ОК "ЖБК "Грін Вуд" ()? Провадження у справі 922/3293/16 зупинено. Визначено направити матеріали справи № 922/3293/16 до ОСОБА_2 науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4 для проведення судової експертизи. Зобов'язано ОСОБА_3 кооператив "ЖБК "Грін Вуд" отримати в ОСОБА_2 науково-дослідному інституті судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4 рахунок на оплату витрат по судовій експертизі та надати господарському суду докази про сплату витрат на проведення судової експертизи.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, заступник керівника ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 2 звернувся до ОСОБА_2 апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі № 922/3293/16, справу передати на розгляд господарського суду Харківської області; судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог 2-й відповідач зазначає, що, вирішуючи питання про призначення судової експертизи місцевий господарський суд не обґрунтував неможливість самостійного встановлення судом фактичних обставин справи за результатами оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, а тому оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою та винесена без дотримання норм процесуального права.

05.07.2017р. прокурором відділу прокуратури Харківської області подано оригінал платіжного доручення від 26.06.2017р. № 1413 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги (вх.7070).

Ухвалою ОСОБА_2 апеляційного господарського суду від 10.07.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Грін Вуд" просить ухвалу господарського суду Харківської області від 20.07.2017р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (вх.№ 7742 від 24.07.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі 2-й відповідач з посиланням на вимоги ст.ст. 36, 41, 106 ГПК України вказує, що ухвала суду про призначення експертизи не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, а вимога про її скасування є спробою переглянути вказаний процесуальний документ у спосіб, який не передбачений законом, та позбавленням відповідача можливості у належний спосіб отримати докази, якими підтверджується необґрунтованість заявленого прокурором позову.

Крім того, 2-м відповідачем було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з неможливістю уповноваженого представника взяти участь у розгляді справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 міська рада просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги (вх.№ 7797 від 25.07.2017р.) та зазначає, що підставою даного позову є порушення відповідачами вимог статей 41, 42 118 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку", а також статті 1 Закону України "Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах", у звязку з чим для правильного вирішення даної справи існує необхідність у спеціальних знаннях для зясування питання щодо цільового призначення земельної ділянки на момент передання її у власність ОСОБА_3 кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Грін Вуд" з кадастровим номером :16:013:0032, площею 2,7027, яка надана на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради № 1253/13.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2017р. у звязку з перебуванням судді Плахова О.В. у відпустці для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Камишевої Л.М., судді Шевель О.В.

ОСОБА_3 кооперативом Житлово-будівельний кооператив Грін Вуд подано клопотання про перенесення дати розгляду справи (вх.№8354 від 09.08.2017р.), в обґрунтування якого зазначає про неможливість представника 2-го відповідача, який представляв інтереси юридичної особи в господарському суді першої інстанції, взяти участь у розгляді справи в призначеному судовому засіданні (вх.№8354 від 09.08.2017р.).

Судова колегія, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено у даному засіданні; такими обставинами, зокрема, є: незявлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів; залучення до участі у справі іншого відповідача, заміна неналежного відповідача; необхідність заміни відведеного судді, судового експерта. Як вбачається з вказаної статті, перелік обставин, визначених частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Судова колегія зазначає, що ухвалу ОСОБА_2 апеляційного господарського суду від 25.07.2017р. було направлено 2-му відповідачу за юридичною адресою: м. Харків, вул. Лісова, 10. Електронну копію даного процесуального документу було в установленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

За таких обставин, зважаючи на належне повідомлення вказаного учасника судового процесу про час та місце розгляду справи, судова колегія зазначає про достатність часу для завчасного забезпечення явки в судове засідання уповноваженого представника 2-го відповідача. Разом з тим, подане клопотання не містить належного обґрунтування обєктивної неможливості взяти участь у судовому засіданні.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статтю 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Одночасно, суд вважає, що неявка представника 2-го відповідача в жодне з призначених судових засідань та подання клопотання про відкладення розгляду справи є лише затягуванням судового процесу у справі №922/3293/16, враховуючи те, що відповідно до частини 5 пункту 3.14 Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під затягуванням судового процесу розуміються дії або бездіяльність учасника судового процесу, спрямовані на неможливість початку розгляду судом порушеної провадженням справи; неможливість прийняття судом рішення в даному судовому засіданні; створення інших перешкод у вирішенні спору по суті з метою недосягнення результатів такого вирішення протягом установлених законом процесуальних строків.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на завчасне належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, подання 2-м відповідачем відзиву на апеляційну скаргу з викладенням правової позиції щодо заявлених вимог, а також достатність матеріалів справи для перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі № 922/3293/16 в порядку ст. 101 ГПК України, судова колегія з метою недопущення права сторони на розгляд справи упродовж розумного строку, вирішила відмовити в задоволенні клопотання 2-го відповідача про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі №922/3293/16, справу направити на розгляд господарського суду Харківської області.

Представник 1-го відповідача заперечував проти задоволення апеляційних вимог, просив ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі №922/3293/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника 2-го відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, відзивах на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом позовних вимог даного спору є визнання незаконним та скасування п.4.1. додатку 2 до рішення ОСОБА_2 міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів від 25.09.2013р. №1253/13; визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, площею 2,7027 га з кадастровим номером :16:013:0032 №7481719 від 31.10.2013; визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно ви 31.10.2013 №12036297, яке видано державним реєстратором Реєстраційної служби ОСОБА_2 міського управління юстиції Харківської області ОСОБА_5 ОК ЖБК ГРІН ВУД () на земельну ділянку (кадастровий номер :16:013:0032), площею 2,7027 га по вул. Лісовій, 10 у м. Харкові.

Підставою даного позову у даній справі є порушення відповідачами вимог статей 41, 42, 118 Земельного кодексу України, статей 1, 5 Закону України Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також статті 1 Закону України Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах.

16.06.2017 року ОСОБА_3 кооперативом "ЖБК "Грін Вуд" до господарського суду Харківської області подано клопотання (вх.№19780) про призначення у справі №922/3293/16 земельно-технічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступне питання: «до якої категорії земель відносилася на момент передання у власність земельна ділянка (кадастровий номер :16:013:0032), площею 2,7027 га, надана відповідно до п.4.1. додатку 2 до рішення 26 сесії ОСОБА_2 міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів №1253/13 у власність ОСОБА_3 кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Грін Вуд".

Місцевий господарський суд, з огляду на необхідність з'ясування обставин, пов'язаних із неправомірною зміною цільового призначення спірної земельної ділянки дійшов висновку, що в силу положень ст. 41 ГПК України існує потреба у спеціальних знаннях для з'ясування питання щодо дійсного цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер :16:013:0032), площею 2,7027 га, на момент передання у власність 2-го відповідача на підставі рішення 26 сесії ОСОБА_2 міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів №1253/13.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала. Ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обовязкове, передбачене в процесуальному законі, за наявності якого господарський суд зобовязаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України); і факультативне, необовязкове для господарського суду, яке застосовується на його розсуд, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи (ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Згідно з приписами ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Відповідно до ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Статтею 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Водночас і згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням господарським судом судової експертизи є правом суду, а не його обов'язком. При цьому судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є суперечливими.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об'єктам і матеріалам, які направляються на експертизу. Недопустимим є порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі (п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України ухвала про зупинення провадження у справі має містити, зокрема, мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство, висновок з розглянутого питання.

Таким чином, враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі у звязку з призначенням експертизи, господарський суд зобовязаний навести мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії з викладенням обставин, які входять до предмету доказування у справі та не можуть бути встановлені судом, оскільки потребують спеціальних знань.

З оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду вбачається, що на вирішення судового експерта поставлено наступне питання: до якої категорії земель відносилася на момент передання у власність земельна ділянка (кадастровий номер :16:013:0032), площею 2,7027 га надана відповідно до п.4.1. додатку 2 до рішення 26 сесії ОСОБА_2 міської ради 6 скликання Про надання земельних ділянок для будівництва об'єктів №1253/13 у власність ОК "ЖБК "Грін Вуд" ()?

Поряд з цим, призначаючи експертизу у справі та зупиняючи провадження у ній, суд першої інстанції, не навів обґрунтування необхідності спеціальних знань для зясування категорії земель спірної земельної ділянки (кадастровий номер 63101366:16:013:0032), площею 2,7027 га, не зазначив, у чому полягала потреба у спеціальних знаннях та яких саме спеціальних знань не вистачає суду для вирішення спору по суті. Поставлені судом перед експертами питання не вимагають спеціальних досліджень, їх вирішення віднесено до компетенції суду.

Так, відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель ділянки до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 13-1 Закону України "Про землеустрій" визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин, у сфері землеустрою відносить забезпечення здійснення землеустрою.

Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Згідно з ст. 53 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо впорядкування населених пунктів складаються на основі затверджених у встановленому законодавством порядку генеральних планів населених пунктів або можуть розроблятись окремою їх частиною.

Проекти землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів розробляються на певний період та поетапно згідно з генеральними планами населених пунктів і, зокрема, визначають цільове призначення земель.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Згідно з ч. 9 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Відповідно до п.п. 29, 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. N 1051, кадастровий номер земельної ділянки присвоюється за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки визначаються на підставі: індексної кадастрової карти (плану); даних, що містяться у Державному земельному кадастрі; відомостей про координати поворотних точок меж земельної ділянки, зазначених у документації із землеустрою та відповідному електронному документі.

Зважаючи на вказане, виходячи із змісту оскаржуваної ухвали місцевого суду, поставлене перед експертом питання безпосередньо стосуються встановлення фактичних обставин справи, які можуть бути встановлені судом за результатами оцінки доказів у справі та мають вирішуватися судом самостійно в ході розгляду справи.

Відтак, у суду першої інстанції не було підстав для застосування до спірних правовідносин інституту зупинення провадження у справі.

Окрім цього, відповідно до п. 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.01.2013р. за № 1/22533, на експерта покладаються обовязки особисто провести повне дослідження, дати обґрунтований та обєктивний письмовий висновок на поставлені питання, а в разі необхідності розяснити його.

Пунктом 3.3. Інструкції визначено, що орієнтовний перелік питань, що можуть бути поставлені при проведенні відповідного виду експертизи, наведено в Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03.11.1998р. №705/3145 (надалі - Рекомендації).

Відповідно до п. 6.1 глави 6 Рекомендацій основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Тобто, зясування питання, поставленого судом в межах призначеної у справі судової експертизи, не відноситься до завдань земельної-технічної експертизи.

Разом з тим, вирішення питань визначення відповідності розробленої документації із землеустрою та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування; визначення відповідності зміни цільового призначення земельних ділянок та її затвердження вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, відноситься до завдань експертизи з питань землеустрою (глава 7 Рекомендацій), що, відповідно, має коло питань та перелік документів, які повинні бути надані для надання висновку з поставлених на вирішення судового експерта питань.

Тобто, в даному випадку призначення експертизи та порушення перед судовим експертом питань, вирішення яких знаходяться в компетенції суду, призводить до затягування розгляду справи всупереч згаданій вище ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже, ухвала про призначення судової експертизи та ухвала про зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акти окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 у справі №24/489, щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії. За таких обставин, колегія суддів не вважає належним аргументом посилання першого відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

У зв'язку з вказаним вище, колегія суддів вважає, що скасування самої лише ухвали про зупинення провадження у справі не призведе до усунення обставин, що зумовили неможливість проведення судом апеляційної інстанції процесуальних дій, проведення експертною установою судової експертизи та не відновить порушене право скаржника, за захистом якого останній звернувся до суду.

При цьому, слід зазначити, що статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Враховуючи наведене, а також те, що доводи апеляційної скарги зводяться виключно до недоцільності та безпідставності призначення судової експертизи, що зумовило зупинення провадження у справі, зважаючи на те, що однією з основних засад судочинства є законність (п. 1 ч. 3 ст. 129 Конституції України), а завданням суду, який здійснює правосуддя на засадах верховенства права, - забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), колегія суддів дійшла висновку про необхідність одночасного скасування ухвали про зупинення провадження у даній справі, а також ухвали про призначення судової експертизи, яка зумовила зупинення провадження у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням повноважень і меж перегляду справи в апеляційної інстанції, визначених ст.ст. 101-104, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд до господарського суду Харківської області.

Керуючись ст.ст. 32-35, 43, 99, 101, п.2 ч.1 ст. 103, п. 2 ч. 1 ст. 104, ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника ОСОБА_2 місцевої прокуратури № 2 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 20.06.2017р. у справі №922/3293/16 скасувати.

Справу № 922/3293/16 передати на розгляд господарського суду Харківської області.

Повний текст постанови складений 14.08.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Камишева

Суддя О.В. Шевель