У Х В А Л А

31.07.2017Справа № 910/8875/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНСОЛЕ"

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ БЛЕК СІ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ ОІЛС УКРАЇНА"

про: стягнення 24.788.952,85 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Жила Ю.Ю. - за довіреністю від 26.05.2017 № 3; Архіпов О.Ю. - за довіреністю від 26.05.2017 № 2;

відповідача: Фастовець В.В. - за довіреністю від 30.12.2016 № 6/60-Д, Козачок І.П. - за довіреністю від 30.12.2016 № 6/63-Д;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з'явилися.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНСОЛЕ" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ БЛЕК СІ" про стягнення 24.788.952,85 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що товариством з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ БЛЕК СІ" (далі - відповідач) порушено грошове зобов'язання за контрактом на поставку сільськогосподарської продукції від 19.08.2015 № 06/0058 (далі - Контракт), укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю "ІСТ ОІЛС УКРАЇНА", як постачальником та відповідачем, як покупцем. останній оплату отриманого від постачальника товару не здійснив, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 110.031,64 грн.

В подальшому між товариством з обмеженою відповідальністю "ІСТ ОІЛС УКРАЇНА", як клієнтом, та товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНСОЛЕ", як фактором, (далі - позивач) укладено договір надання послуги з факторингу від 26.05.2017 № ДФ-26-05-1 (далі - Договір факторингу), відповідно до предмету якого позивач зобов'язується передати грошові кошти в сумі 12.000.000,00 грн. в розпорядження клієнта за плату (фінансування під відступлення права вимоги), а клієнт зобов'язується відступити позивачу своє право грошової вимоги за Контрактом, включаючи всі зміни, додатки, специфікації та додаткові угоди до відповідача в розмірі 24.788.952,85 грн., а також сплатити позивачу винагороду відповідно до п. 2.3 Договору факторингу.

Відповідно до п. 2.3 Договору факторингу, клієнт сплачує позивачу винагороду в розмірі 10.000,00 грн. шляхом перерахування протягом п'яти робочих днів з моменту підписання Договору факторингу на рахунок позивача.

Враховуючи викладені вище обставини, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 24.788.952,85 грн., з яких: 4.383.850,19 грн. - основна заборгованість, 3.438.486,96 грн. - пеня, 12.483.553,73 грн. - штраф у розмірі 20 % від загальної вартості неоплаченого товару, 3.357.490,68 грн. - штраф у розмірі 10 % від загальної вартості невиконаних зобов'язань, 271.833,83 грн. - 3 % річних та 853.737,46 - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду від 01.06.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/8875/17. Розгляд справи призначено на 10.07.2017.

В судовому засіданні 10.07.2017 оголошено перерву до 17.07.2017.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 17.07.2017 відклав розгляд даної справи на 31.07.2017. вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ ОІЛС УКРАЇНА", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача (далі - третя особа).

В поданому до суду відзиві на позов відповідач, з посиланням на умови Контракту, вказує на правомірність застосування до позивача оперативно-господарської санкції у вигляді притримання оплати товару у зв'язку з простроченням позивачем поставки товару, а також поставку товару в кількості меншій ніж передбачено Контрактом.

До господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в сумі заявлених позовних вимог (24.788.952,85 грн.), в тому числі, але не обмежуючись, розміщені на рахунку позивача № 64 у ГОУ АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465.

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначає, що відповідачем вже тривалий час не здійснено оплату товару за Контрактом у визначені строки, посилаючись на відсутність наміру у останнього виконувати грошові зобов'язання та безпідставне застосування до позивача оперативно-господарської санкції у вигляді притримання оплати товару, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, здійснивши оцінку наведених ним обґрунтувань та наявних у справі доказів, суд відзначає таке.

Відповідно до ст. 65 Господарського процесуального кодексу України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вирішує питання про вжиття заходів до забезпечення позову.

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Положеннями ст. 67 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві. Про забезпечення позову виноситься ухвала.

У відповідності до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

За приписами постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При вирішення питання про забезпечення позову, господарський суд має враховувати наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а саме - чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову. При цьому, обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що кореспондує із способами захисту порушеного прав. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Тож, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Згідно з п 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" № 16 від 26.12.2011 у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат. Накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що в діях відповідача вбачається ймовірність ускладнення виконання рішення у даній справі у разі задоволення позову, беручи до уваги, що обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення, в той час як невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви про забезпечення позову та часткове її задоволення.

Суд вважає справедливим, розумним та необхідним часткове задоволення поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах суми основної заборгованості за Контрактом в розмірі 4.383.850,19 грн.

Наразі, приймаючи до уваги збалансованість інтересів сторін, за висновками суду, вжиття вказаних заходів забезпечення пов'язано з предметом позовних вимог, є адекватним, розумним і співмірним заходом до забезпечення позову та відповідає принципу забезпечення збалансованості інтересів відповідача та позивача, а також не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНСОЛЕ" про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити частково.

2. З метою забезпечення позову у даній справі:

2.2 Накласти арешт на грошові кошти в межах суми 4.383.850 (чотири мільйони триста вісімдесят три тисячі вісімсот п'ятдесят) грн., 19 коп., що належать товариству з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ БЛЕК СІ" (04655, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72, ідентифікаційний код: 37392490), в тому числі, але не обмежуючись, розміщені на рахунку позивача № 64 у ГОУ АТ "ОЩАДБАНК", МФО 300465.

Стягувач: товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНСОЛЕ" (08105, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Горенка, вул. Садова, буд. 45; ідентифікаційний код 40546191).

Боржник: товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ БЛЕК СІ" (04655, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72, ідентифікаційний код: 37392490)

Відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є виконавчим документом.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і дійсна для пред'явлення до виконання до 01.08.2020.

Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Суддя С.В. Балац