РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017Справа № 910/4627/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Магістраль ЛТД"

до Публічного акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Національна мережа аукціонних центрів"

про стягнення 12 557,87 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Харута В.С. (директор);

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Магістраль ЛТД" (надалі - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Національна мережа аукціонних центрів" (надалі - відповідач) суми заборгованості за Договором оренди від 01.02.2013р. в розмірі 12 557,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору, позивач передав відповідачу у строкове платне користування майно, проте останній належним чином грошове зобов'язання по внесенню орендної плати, а також сплати інших платежів не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце якого повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Мельник В.І.) від 24.03.2017р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Магістраль ЛТД" і додані до неї матеріали на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України повернуто без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017р. ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2017р. у справі № 910/4627/17 скасовано, а матеріали справи повернуто до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про прийняття позовної заяви.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2017 року у зв'язку з перебуванням судді Мельник В.І. у відпустці справу №910/4627/17 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 11.07.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2017р. розгляд справи відкладено до 01.08.2017р.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 01 серпня 2017 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладено Договір оренди (надалі - Договір), відповідно до п. п. 1.1. та 1.2. якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне володіння та користування нерухоме майно (кабінет № 204 на IІ поверсі адміністративної будівлі), основною площею 10,4 мІ, розташоване за адресою: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Собранецька, 60. Нерухоме майно передається для використання в якості офісного приміщення.

Відповідно до п. 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном з моменту підписання акту прийому-передачі, що є невід'ємною частиною цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору було передано відповідачу нерухоме майно - кабінет № 204 на IІ поверсі адміністративної будівлі, що розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 60.

Згідно з п. 3.1. Договору орендна плата за майно, передане у користування по цьому договору, складає 70 (сімдесят) грн. на місяць за 1 мІ, в т. ч. ПДВ. Загальний розмір орендної плати складає 728 (сімсот двадцять вісім) грн. на місяць, в т.ч. ПДВ.

Орендна плата кожного наступного місяця підлягає індексації пропорційно до офіційно оприлюдненого органами державної статистики індексу інфляції за попередній місяць, якщо такий індекс перевищив 5% за місяць. Перевищення до 5% не враховуються.

За умовами п. 3.2. Договору орендна плата, вказана в п. 3.1. цього договору, буде перераховуватись на поточний рахунок орендодавця щомісячно авансом, не пізніше 10 числа поточного місяця. Орендна плата (в т.ч. нарахована індексація) сплачується орендарем самостійно на підставі цього договору (без обов'язкового виставлення рахунків орендодавцем).

В п. 5.1.3. Договору відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно і в повному обсязі перераховувати орендодавцеві орендну плату.

Строк дії цього договору - до 31 грудня 2015р. Зміна або розірвання договору, можуть мати місце за погодженням сторін (п. п. 8.1., 8.3. Договору).

Відповідно до п. п. 8.5.2. Договору дія цього договору припиняється шляхом дострокового розірвання за згодою сторін.

Листом № 12 від 12.02.2013р. відповідач погодився на підключення до мережі Інтернет та замовив у позивача швидкість інтернету - 2/2 мбіт/с вартістю 99 грн./міс з ПДВ на умовах підписання договору на 1 рік.

В п. 1 Додатковій угоді від 30.04.2015р. до Договору сторони домовились викласти п. 3.1. в наступній редакції, а саме: «Орендна плата кожного наступного місяця підлягає індексації пропорційно до офіційно оприлюдненого органами державної статистики індексу інфляції за попередній місяць, якщо такий індекс перевищив 50% за місяць. Перевищення до 50% не враховуються.».

Згідно п. 2 Додаткової угоди від 30.04.2015р. до Договору вона набирає чинності з 01.05.2015р. і діє до 30.09.2015р.

Як видно з матеріалів справи, в період дії договору між сторонами було підписано та скріплено їхніми печатками акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 30 948,09 грн.

Враховуючи наявність заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за договором та оплати вартості послуг користування інтернетом, позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою № 2 від 05.01.2017р. про сплату заборгованості в розмірі 10 661,13 грн., яка була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

24.02.2017р. між сторонами підписано угоду про припинення дії Договору оренди від 01.02.2013р., в які також домовились, що заборгованість орендаря станом на день підписання угоди складає 12 557,87 грн., а також акт приймання-передачі, відповідно до якого орендар повернув, а орендодавець прийняв нерухоме майно - кабінет № 204 на IІ поверсі адміністративної будівлі, що розташоване за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, 60 (копія угоди та акту приймання-передачі від 24.02.2017р. знаходяться в матеріалах справи).

Як зазначає позивач, відповідач попри визнання наявної заборгованості з внесення орендної плати та сплати вартості послуг користування інтернетом, свої зобов'язання перед ним не виконав, у зв'язку із чим, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 12 557,87 грн., що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Оскільки між сторонами укладено договір оренди, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт приймання-передачі нерухомого майна в оренду від 01.02.2013р.) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду, користування ним відповідачем та повернення відповідачем орендованого ним приміщення позивачу (акт приймання-передачі (повернення) нерухомого майна від 24.02.2017р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та п. п. 3.1., 3.2. Договору обов'язок відповідача з внесення орендної плати мав виконуватися щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця.

Судом встановлено, що відповідач не належним чином виконав свої зобов'язання за укладеним між сторонами Договором та допустив виникнення заборгованості перед позивачем на суму 12 557,87 грн.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а також погоджений (визнаний) відповідачем в Угоді від 24.02.2017р. про припинення дії Договору оренди від 01.02.2013р.

Факт наявності заборгованості відповідача за договором також підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками належним чином засвідченими копіями актів звірки взаємних розрахунків станом на 30.11.2016р., за яким заборгованість відповідача становить 9 712,76 грн. та станом на 01.01.2017р., за яким заборгованість відповідача становить 10 661,13 грн.

При цьому, акти звірки взаємних розрахунків, хоча і не є доказами виникнення прав і обов'язків, можуть і мають оцінюватись судами у випадку сумнівів щодо існування правовідносин та виконання зобов'язання.

Підписавши акт звірки взаємних розрахунків без зауважень, відповідач вчинив дії, що підтверджують існування правовідносин та виконання зобов'язання за договором.

Аналогічні висновки містяться у постанові Вищого господарського суду України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Факт наявності боргу за договором перед позивачем на суму 12 557,87 грн. документально підтверджений та у встановлений законом спосіб відповідачем не спростований.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що заявлені в справі №910/4627/17 позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 12 557,87 грн. суми основного боргу.

Судовий збір в розмірі 1 600,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Крім того, у відповідності до положень ст. 49 ГПК України та п. 4.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" суд здійснює розподіл судових витрат за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу суду від 24.03.2017р. та покладає судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Державна акціонерна компанія "Національна мережа аукціонних центрів" (ідентифікаційний код 20064284, адреса: 02660, м. Київ, вул. М.Раскової, буд. 15) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Магістраль ЛТД" (ідентифікаційний код 19108042, адреса: 89500, Закарпатська обл., м. Чоп, вул. Туряниці, буд. 2) 12 557,87 грн. (дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят сім гривень 87 коп.) суми основного бору та 3 200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.08.2017р.

Суддя С.М. Морозов