РІШЕННЯ

01 серпня 2017 рокуСправа № 921/311/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув справу

за позовом Приватного підприємства "Агропромислове підприємство"Агро-Дружба" ОСОБА_1, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48152

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" Темногайці, Шумський район, Тернопільська область, 47154

про визнання недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п.8.2 Договору купівлі-продажу від 09.07.2014р.

Суть справи:

Приватне підприємство "Агропромислове підприємство"Агро-Дружба" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" про визнання договору купівлі-продажу від 09.07.2014р. недійсним.

Ухвалою суду від 18.05.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 30.05.2017р. та зобов`язано сторони подати додаткові матеріали.

У судовому засіданні 30.05.2017р., на підставі ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва до 20.06.2017р., та ухвалою від 20.06.2017р. розгляд справи відкладено на 14.07.2017р., для надання можливості сторонам надати витребувані судом матеріали.

У судовому засіданні 14.07.2017р. представник позивача подав заяву про зміну предмету позову, в якій просить вважати позовні вимоги наступними: визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п.8.2 Договору купівлі-продажу від 09.07.2014р., також зазначив, що обставини обґрунтування позовних вимог залишаються ті самі. Заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості подати додаткові матеріали.

Суд, розглянувши заяву про зміну предмета позову, приймає її до розгляду, як подану у відповідності до ст. 22 ГПК України, оскільки: відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України та п.3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви. Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, про що зазначається в протоколі судового засідання. Станом на 14.07.2017р. суд не переходив до розгляду справи по суті, а перейшов до розгляду справи по суті 31.07.2017р., що підтверджено протоколом судового засідання від 31.07.2017р.

Ухвалою суду від 14.07.2017р.,з а клопотанням представників сторін, розгляд справи відкладено на 31.07.2017р., а в судовому засіданні 31.07.2017р. оголошену перерву до 01.08.2017р. для надання сторонам можливості подати додаткові обґрунтування в підтвердження заявлених вимог та заперечень.

В судове засідання 01.08.2017р. представники сторін не з'явилися, клопотань та додаткових матеріалів в порядку ст. 22 ГПК України не подали.

Враховуючи закінчення процесуальних строків розгляду спору, беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Позивач на підтвердження позовних вимог посилається на перевищення директором ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" ОСОБА_2 своїх повноважень при укладенні зазначеного договору із третейським застереженням, при цьому, звертає увагу суду на наступне: - згідно п. 6.4. Статуту підприємства передбачено укладення угод на суму більше 100 тис. грн. тільки за письмовою згодою засновника, а така останнім не надавалася; - протоколом №04.01.2014 загальних зборів учасників Приватного підприємства "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" від 04.01.2014р. вирішено обмежити права директора товариства на укладення договорів з третейським застереженням та сума яких перевищує 100 тис. грн.; - зазначена обставина була відома відповідачу, так як копії документів, зокрема і протокол, направлялися на його адресу, на підтвердження чого надано копію опису вкладення до цінного листа. Просить задовольнити позов.

Відповідач щодо доводів позивача заперечує з посиланням на те, що відповідачем змінено лише предмет позову без зміни підстав, а тому вважає, що перевищення директором своїх повноважень щодо укладення договору на суму понад 100 тис. грн. жодним чином не стосується третейського застереження, так як останнє до жодної суми не має відношення. Стосовно посилання відповідача на протокол загальних зборів учасників Приватного підприємства "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба", яким обмежено право директора на укладення договорів з третейським застереженням зазначив, що такого органу як збори учасників приватного підприємства установчий документ позивача не містить. Органом управляння підприємства відповідно до статуту є засновник та директор. Також звернув увагу суду на те, що статутом, що затверджений засновником, не передбачено жодних обмежень директора щодо укладення угод з третейським застереженням. Також зазначив, що протокол загальних зборів учасників Приватного підприємства "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" від 04.01.2014р. на адресу відповідача не надсилався згідно опису вкладення, що може підтвердити випискою із журналу поштової кореспонденції, та вважає такий неналежним доказом, так як відсутній фіскальний чек. Просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановлено:

- між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" (надалі Продавець), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі контракту та Приватним підприємством "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" (надалі Покупець), в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі статуту, укладений договір купівлі-продажу від 09.07.2014р., відповідно до якого сторони взяли на себе зобовязання:

- Продавець зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити зерно кукурудзи врожаю 2013 року загальною кількістю 4 344,251 тон (п.п. 1.1, 2.1, 2.2 умов договору);

- Продавець зобов'язується передати Покупцю товар до 30 липня 2014 року (п. 4.2 умов договору);

- ціна товару становить 2 400 грн. (в т.ч. ПДВ) за 1 т, загальна вартість товару за договором становить 10 426 202,40 грн. в т.ч. ПДВ (п.п. 5.1, 5.2 умов договору);

- оплата товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті України на банківський рахунок Продавця (п. 6.1 умов договору);

Відповідно до п. 8.2 договору «Усі спори, розбіжності, вимоги і претензії, що виникли з цього договору або у звязку з ним, у тому числі, але не виключно, щодо його тлумачення, виконання, порушення, припинення підлягають остаточному розгляду в постійно діючому Третейському суді при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі (поштова адреса: індекс 40000, м. Суми, а/с 36; місцезнаходження: 460030, м. Суми, вул. Петропавлівська, 109, кімната 48) (далі Третейський суд) відповідно до регламенту зазначеного суду.

На підставі цієї третейської угоди підлягають розгляду також будь-які інші суперечки між сторонами, які не виникають з зазначеного у попередньому абзаці цього пункту договорі, але є наслідком визнання цього договору недійсним, або таким що не був укладений.

Про місце проведення третейського розгляду сторони повідомляються ухвалою суду. Мова третейського розгляду українська.

Сторони дійшли згоди, що у випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання Третейського суду суддя може розглянути спір без участі сторони (сторін) за наявними у справі документами (доказами). У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив.

Рішення третейського суду буде остаточним і обовязковим для сторін.

Сторони зобовязуються добровільно виконувати рішення Третейського суду без будь-яких зволікань чи застережень.»

Договір вступає в дію з моменту підписання і діє до 31.12.2014р., однак припиняє свою дію не раніше остаточного виконання сторонами своїх зобовязань за договором (п. 9.1 умов договору).

Позивач просить визнати недійсною третейську угоду викладену у вигляді третейського застереження в п.8.2 Договору купівлі-продажу від 09.07.2014р., оскільки укладений директором підприємства із перевищенням повноважень та без подальшого схвалення правочину зі сторони засновника.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим в процесі розгляду справи представниками сторін доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Аналогічні положення містяться і в статті 180 ГК України.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст. 217 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про третейські суди", юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частинами 1, 4, 5 ст. 12 Закону "Про третейські суди", третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Таким чином, третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, при цьому, така має відповідати вимогам Закону "Про третейські суди" та ст. 6 ЦК України, згідно з якою сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону "Про третейські суди", правила третейського розгляду у третейському суді для вирішення конкретного спору визначаються цим Законом та третейською угодою. При цьому, правила третейського розгляду, визначені угодою сторін відповідно до частини першої цієї статті, не можуть суперечити обов'язковим положенням цього Закону, які не надають сторонам права домовлятися з окремих питань.

Так, ст. 4 Закону "Про третейські суди" передбачені принципи організації і діяльності третейського суду, серед яких, зокрема: 3) рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом; 4) змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості. Сторони мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь у засіданнях третейського суду, надавати докази, брати участь у дослідженні доказів, подавати клопотання, давати письмові та усні пояснення, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників розгляду, заявляти відводи, подавати зустрічні позови, користуватися іншими правами відповідно до третейської угоди у третейському суді для вирішення конкретного спору чи регламенту третейського суду та цього Закону (ст.ст. 37, 38, ч. 5 ст. 39 Закону "Про третейський суд").

Слід зазначити, що надання відзиву на позов, зустрічний позов, згідно ст.ст. 36, 37 Закону "Про третейські суди", є обовязковим, оскільки у такий спосіб сторони підтверджують наявність третейської угоди.

Як випливає із змісту Договору купівлі продажу, сторонами укладена третейська угода у вигляді третейського застереження, викладеного у п.8.2. Договору, відповідно до якої сторони домовилися, зокрема, щодо правил розгляду спору третейським судом, які суперечать нормам та правилам розгляду спорів третейськими судами та загальним принципам діяльності третейських судів, обмежують права сторін спору, що є недопустимим, враховуючи принцип змагальності сторін.

Так, сторони передбачили, що у випадку неявки сторін або однієї сторони на засідання Третейського суду суддя може розглянути спір без участі сторони (сторін) за наявними у справі документами (доказами). У разі неявки відповідача до суду він має право подати до суду письмовий відзив.

Зазначені умови третейського застереження суперечать принципу розгляду третейськими судами спорів шляхом арбітрування.

У третейському розгляді арбітрування розглядається як участь представників сторін в розгляді справи та її вирішенні, яке спрямовано на максимальне врахування та задоволення інтересів учасників спору.

Участь представників сторін у третейському розгляді є необхідною для реалізації принципу арбітрування, так як необхідно вести пошук спільних інтересів для кожного з учасників спору.

У третейському розгляді принцип арбітрування присутній на всіх стадіях процесу, так як метою процесу є не пошук винної сторони з відповідним покладенням на неї санкцій, а пошук взаємовигідного виходу з конфліктної ситуації, збереження та трансформації відносин між учасниками третейського розгляду.

Спір, який знаходиться на розгляді у третейському суді, повинен бути вирішений за активної участі сторін. При цьому, завдання третейського суду забезпечити такий розвиток процесу, при якому сторонам забезпечується активна позиція у можливості спрямувати свої зусилля не на зясування обставин справи, а на ефективне вирішення спору - досягнення взаємовигідного результату для обох сторін чи то шляхом переговорів, чи іншим способом у рамках закону. Наявність принципу арбітрування у третейському розгляді зумовлює необхідність для сторін визначити за основу ті інтереси, які можуть бути задоволені при наявному конфлікті та спрямувати перемовини у русло раціональних домовленостей щодо порозуміння та виходу зі стану конфлікту.

Зміст третейського застереження у договорі передбачає фактично правила розгляду спору у одне засідання, без участі представників сторін, що виключає артбітрування та досягнення в інтересах сторін згоди шляхом перемовин.

Також не припустимим є обмеження відповідача у правах, передбачених нормами Закону "Про третейські суди", про що свідчить третейська угода, згідно якої відповідач має право подати суду тільки відзив на позов.

Відповідно до норм цивільного законодавства, Закону України "Про третейські суди", третейська угода укладається за згодою сторін.

Як випливає із змісту Договору купівлі продажу від 09.07.2014р., такий підписаний ОСОБА_2, директором ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба", який діяв на підставі Статуту.

Статутом ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" (затверджений рішенням засновника від 22.11.2011р. та зареєстрований державним реєстратором Теребовлянської районної державної адміністрації 24.11.2011р., номер запису 0000843, в чинній на момент укладення Договору купівлі-продажу від 09.07.2014р. редакції), органами управління підприємства є: засновник (ОСОБА_4А.) і директор (п. 6.1. Статуту).

Пунктом 6.2 Статуту ПП "Агропромислове підприємством "Агро-Дружба" передбачено, що засновник, серед іншого, має право затверджувати Статут, призначати та звільняти директора, визначати основні напрямки діяльності підприємства, розподіляти прибутки.

Пунктами 6.3, 6.4. Статуту передбачено права директора, який здійснює керівництво підприємством, та містить застереження щодо укладення угод, зокрема, на суму більше 100 тис. грн. тільки за письмовою заявою засновника.

Рішенням власника (протокол загальних зборів учасників ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" №04/01/2014 від 04.01.2014р.) обмежено право директора підприємства на укладення господарських договорів з третейським застереженням та сума яких перевищує 100 тис. грн. Дане рішення є чинним, а отже підтверджує відсутність згоди підприємства (його власника) на укладення договору купівлі продажу із третейським застереженням.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013, з наступними змінами та доповненнями (абз. 6 п. 3.3), визначено: припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють).

В даному випадку мова іде про схвалення власником правочину щодо третейського застереження у Договорі купівлі продажу.

На підтвердження обізнаності ТОВ "Агро-Лан" в обмеженнях директора підприємства ПП "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба" ОСОБА_2, позивач надав опис вкладення до цінного листа від 01.07.2014р., направленого на адресу ТОВ "Агро-Лан" документів, серед яких і протокол від №04/01/2014 від 04.01.2014р.

Відповідач доказів на підтвердження факту не отримання надісланих позивачем матеріалів не подав.

Також, обізнаність ТОВ "Агро-Лан" щодо непогодження укладення третейської угоди власником підприємства ОСОБА_4 підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при Сумській міжрегіональній товарній універсальній біржі від 16.04.2015р., в якому зазначено про відсутність відзиву на позовну заяву від ПП "Агропромислове підприємство "Агро Дружба". Слід зазначити, що директором підприємства у період з 23.02.2015р. по 25.05.2015р., в період подачі позову та прийняття рішення третейським судом, повноваження директора підприємства виконував його власник - ОСОБА_4, а отже останній, не подавши відзив на позов, не підтвердив наявність між сторонами третейської угоди в порядку передбаченому ст.12 Закону "Про третейські суди".

При таких обставинах, зі змісту норм Закону "Про третейські суди", які кореспондуються із нормами цивільного законодавства щодо регулювання правовідносин при укладенні договору (третейської угоди) така має відповідати нормам закону, не обмежувати права сторін на використання всіх національних засобів юридичного захисту згідно ст.ст. 55, 64 Конституції України.

Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Враховуючи, що третейське застереження викладене у п.8.2 Договору купівлі продажу не відповідає нормам чинного законодавства, керівник, який уклав третейське застереження діяв не в інтересах підприємства, власник підприємства не погодив умови третейського застереження, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та не спростовані відповідачем належними доказами.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82, 84 ГПК України господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження в п. 8.2 Договору купівлі-продажу, укладеного 09.07.2014р. між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" та Приватним підприємством "Агропромислове підприємство "Агро-Дружба".

3.Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Лан" (Темногайці, Шумський район, Тернопільська область, 47154, ідентифікаційний код - 32807970) на користь Приватного підприємства "Агропромислове підприємство"Агро-Дружба" (ОСОБА_1, Теребовлянський район, Тернопільська область, 48152, ідентифікаційний код - 37625037) 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлений 11 серпня 2017 року.

Суддя М.С. Стадник