КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Справа№ 910/9147/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 паспорт серії НОМЕР_1 від 16.06.2004

від позивача: Угринчук Г.Р. - адвокат згідно договору від 12.05.17 про надання правової допомоги

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року

у справі № 910/9147/17 (суддя Отрош І.М.)

за позовом ОСОБА_2

до Приватного акціонерного товариства "Універсам "Київ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватне підприємство "Універсам "Наш Дім ХХІ"

про зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов'язання вчинити дії, а саме зобов'язання ПрАТ "Універсам "Київ" протягом 10 днів з дати набрання рішенням у даній справі законної сили подати до відповідного суду згідно з визначеною законом підвідомчістю справ, позов про: визнання недійсними результатів прилюдних торгів від 12.09.2012 з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, проведених СП "Юстиція", за якими цілісний майновий комплекс ОП ІНФОРМАЦІЯ_1, розташований за адресою АДРЕСА_1, придбала ОСОБА_5; визнання недійсним свідоцтва від 11.10.2012 про придбання майна з прилюдних торгів (цілісний майновий комплекс ОП ІНФОРМАЦІЯ_1, розташований за адресою АДРЕСА_1), виданого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Ісаєвим О.В., зареєстрованого в реєстрі за НОМЕР_2; визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34581055 від 03.04.2017, державний реєстратор приватний нотаріус Чижиков О.О., Київський міський нотаріальний округ; витребування нерухомого майна - цілісного майнового комплексу ОП ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого за адресою АДРЕСА_1, з чужого незаконного володіння ПП "Універсам "Наш Дім ХХІ" на користь ПрАТ "Універсам "Київ" (а.с. 5-10).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі № 910/9147/17 у задоволенні позову відмовлено (а.с.72-79).

12 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А.

24 липня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17 прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., судді Смірнова Л.Г., Пашкіна С.А. та призначено до розгляду на 09 серпня 2017 року.

У судовому засіданні 09 серпня 2017 року представник ОСОБА_2 та ОСОБА_2 особисто надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представники ПрАТ "Універсам "Київ" та ПП "Універсам "Наш Дім ХХІ урожай" у судове засідання 09 серпня 2017 року не з'явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення 045 та поштовою довідкою (а.с. 98, 100).

Враховуючи викладене та ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника третьої особи.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

11 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Ісаєвим О.В. видано Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, що зареєстровано в реєстрі за НОМЕР_2, відповідно до якого приватним нотаріусом посвідчено, що СП "Юстиція" 12.09.2012 проведено прилюдні торги з реалізації арештованого майна, а саме цілісного майнового комплексу ОП ІНФОРМАЦІЯ_1, розташованого за адресою АДРЕСА_1, яке придбала громадянка ОСОБА_5 за 9000000,00 грн., яке раніше належало ПрАТ "Універсам "Київ" (а.с. 43).

Відповідно до наявної у матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №85118647 від 14.04.2017 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ангеловською О.О. 13 квітня 2017 року зареєстровано за ПП "Універсам "Наш Дім ХХІ" право власності на об'єкт нерухомого майна - цілісний майновий комплекс, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 19980163; індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 34782896) (а.с. 45-46).

Позивач разом з іншими засновниками та акціонерами ПрАТ "Універсам "Київ" звернувся до наглядової ради відповідача із Заявою №665 від 10.05.2017 у якій викладено вимогу зобов'язати виконавчий орган товариства в т.ч. подати позов про визнання недійсними результатів прилюдних торгів від 12.09.2012 з реалізації цілісного майнового комплексу, свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів НОМЕР_2 від 11.10.2012 та визнання недійсним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34581055 від 03.04.2017 (а.с. 47).

В подальшому, позивач звернувся до наглядової ради відповідача із Заявою б/н від 19.05.2017 р., у якій просив скликати позачергові загальні збори акціонерів у зв'язку із ситуацією, що склалась навколо майна товариства, до порядку денного якого внести в т.ч. питання щодо подання позову з метою захисту майнових прав товариства (а.с. 48-49).

У відповідь на вказаний лист, відповідач листом №673 від 29.05.2017 р. повідомив позивача про відсутність у нього інформації щодо придбання майна з прилюдних торгів від 11.10.2012 р. (а.с. 51-52).

Звертаючись зі вказаним позовом, позивач зазначає, що він є учасником ПрАТ "Універсам "Київ" з 1995 року, а отже поряд з товариством та іншими акціонерами є власником майна товариства. Тому, оскільки йому стало відомо про обставини щодо відчуження належного ПрАТ "Універсам "Київ" майна, а відповідач залишив листи позивача без реагування, позивач вважає, що його було позбавлено права власності на цілісний майновий комплекс, що призвело до неможливості використання цієї нерухомості у статутній діяльності товариства та отримання акціонерами товариства прибутку (дивідендів).

З огляду на викладене, позивач просив суд зобов'язати відповідача протягом десяти днів з дати набрання рішенням у даній справі законної сили подати до відповідного суду відповідний позов.

Надаючи оцінку вказаним обставинам колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_2 (далі - позивач) станом на момент звернення зі вказаним позовом є одним з учасників ПрАТ "Універсам "Київ" (далі - відповідач) з часткою у статутному капіталі - 5,5556%, з кількістю цінних паперів - 5000 шт. загальною номінальною вартістю 20000,00 грн., що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах №б/н від 06.06.2017 р. станом на 06.06.2017 р., виданою депозитарною установою - ПАТ "Укрсоцбанк" (а.с. 12).

Господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи ст. 1 ГПК України та з'ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання (п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 р. № 4"Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ст. 167 ГК України).

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Тобто незалежно від суб'єктного складу, якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, то такий спір підвідомчий господарським судам.

Так, позивач, зазначаючи про невчинення відповідачем дій по поданню позову про визнання недійсними результатів прилюдних торгів від 12.09.2012 з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, проведених СП "Юстиція", за якими цілісний майновий комплекс ОП ІНФОРМАЦІЯ_1, розташований за адресою АДРЕСА_1, придбала ОСОБА_5, вказує на порушення у зв'язку з цим його корпоративних прав, зокрема, права на управління товариством, права на виплату дивідендів.

За змістом ст.ст. 91, 92 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 2.7 Статуту, товариство є власником майна, яке йому належить, включаючи майно, що передано товариству акціонерами. Згідно з чинним законодавством України товариство здійснює володіння, користування і розпорядження майном, що є у його власності згідно з метою статутної діяльності і призначення майна (а.с. 13-31).

За змістом ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ст. 15 ЦК України).

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 ЦК України).

Приписами ст. 14 ЦК України встановлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 6 ГК України загальними принципами господарювання в Україні є в т.ч. заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини.

За змістом ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Враховуючи викладене, волевиявлення особи, як учасника цивільних/господарських правовідносин, на захист своїх прав шляхом подання позову, є формою реалізації права на захист, яке в силу ст. 20 ЦК України здійснюються особою на власний розсуд, відтак, особа не може бути примушена (в т.ч. судом) до здійснення захисту своїх прав шляхом примусу, якщо це не передбачено законодавством та перебуває у площині поза волею такої особи.

Позивачем у межах даного спору обрано передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України спосіб захисту цивільних прав та інтересів - примусове виконання обов'язку в натурі.

Разом з тим, для застосування даного способу захисту необхідним є наявність декількох елементів: наявність обов'язку відповідача (який виникає з матеріальних правовідносин: договірних або позадоговірних зобов'язань); невиконання такого обов'язку в добровільному порядку; право позивача вимагати такого виконання.

Так, відповідач може бути зобов'язаний вчинити лише ті дії, що стосуються обов'язків, які виникають з матеріальних цивільних/господарських правовідносин, підстави виникнення яких, зокрема, визначені ст. 11 ЦК України.

Те, що реалізація юридичною особою свого волевиявлення щодо подання позову, є формою здійснення права на захист, яке реалізується особою на власний розсуд, свідчить про відсутність у відповідача обов'язку з подання позову, який ним не виконується, у зв'язку з чим, відповідно, відсутні підстави для зобов'язання до вчинення таких дій, а викладені у позові вимоги фактично є втручанням у господарську діяльність товариства.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач, обґрунтовуючи вимоги, викладені у позові, порушенням своїх корпоративних прав чи охоронюваних законом інтересів, не позбавлений права самостійно подати відповідний позов до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що апелянтом зроблено не було.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування або зміни не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 27 червня 2017 року у справі №910/9147/17 залишити без змін.

3. Справу №910/9147/17 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова