РІШЕННЯ

14 серпня 2017 рокуСправа № 921/360/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд" вул. Головна, 76 корп. М, Великий Кучурів, Сторожинецький район, Чернівецька область, 59052

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" вул. Петрушевича, 10/1, Тернопіль, 46002

про cтягнення 88 492,59 грн., з яких: 53 030,00 грн. основний борг, 20 512,67 грн. пеня, 11 532,85 грн. 25 % річних, 3 417,07 грн. інфляційні втрати (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог №б/н від 15.07.2017р.)

За участі представника позивача ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги №30/17 від 30.05.2017 (діє до 31.12.2017р.)

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" про cтягнення 88 492,59 грн., з яких: 53 030,00 грн. основний борг, 20 512,67 грн. пеня, 11 532,85 грн. 25 % річних, 3 417,07 грн. інфляційні втрати (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог №б/н від 15.07.2017р.).

Ухвалою суду від 15.06.2017р. порушено провадження у справі, призначено розгляд справи на 04.07.2017р.

Ухвалою суду від 04.07.2017р., за клопотанням позивача, розгляд справи відкладено на 21.07.2017р., для надання можливості сторонам подати витребувані судом документи.

Ухвалами суду від 21.07.2017р. та 04.08.2017р. розгляд справи відкладався на 04.08.2017р. та 14.08.2017р. відповідно, для надання можливості відповідачу подати витребувані судом матеріали.

У судовому засіданні 21.07.2017р. прийнята до розгляду заява позивача про зменшення позовних вимог в частині стягнення пені та збільшення позовних вимог в частині стягнення 25% річних.

Представник позивача в судовому засіданні 14.08.2017р. подав докази оплати відповідачем 20 000,00 грн. боргу, в частині яких просить провадження припинити за відсутністю предмета спору, та підтримав позовні вимоги в частині стягнення 68 492,59 грн., з яких: 33 030,00 грн. основний борг, 20 512,67 грн. пеня, 11 532,85 грн. 25 % річних, 3 417,07 грн. інфляційні втрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на виконання позивачем умов договору поставки та порушення грошових зобовязань з боку відповідача, яким проведено часткове виконання грошових зобовязань по договору, у звязку з чим просить стягнути суму боргу та нараховані санкції, річні та інфляційні нарахування. Представник позивача просить суд звернути увагу на наступне: - підписаний позивачем акт звіряння взаєморозрахунків відповідач не повернув, заперечень щодо суми заборгованості від відповідача не надав; - при здійсненні поставки товару сторони відійшли від умов договору поставки №20/08 від 30.08.2016р., оскільки така здійснювалась не на умовах замовлення за Специфікацією та попередньої оплати (п.п. 1.1, 3.1 Договору), а фактичної поставки товару покупцю згідно п. 3.3 Договору, за яким постачальник має право відвантажити товар без попередньої оплати, а покупець зобовязаний оплатити товар у термін, що не перевищує трьох банківських днів від дня переходу права власності на товар до покупця, а кількість, асортимент та ціна товару визначалися у товарно-транспортних та видаткових накладних; - продукція отримувалася відповідачем в особі директора ОСОБА_2, який є керівником з 30.06.2015р. та має право діяти від імені товариства без довіреності, що підтверджується Витягом з ЄДР від 09.06.2017р.; - рахунки на оплату надсилалися відповідачу електронною поштою, на підтвердження чого позивачем надано роздруківки відповідних сторінок електронної пошти; - здійснення відповідачем платежів за поставлений товар згідно виставлених рахунків, свідчить про підтвердження факту поставки товару.

Відповідач витребуваних судом документів не надав, від проведення звірки розрахунків ухилився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представника позивача, встановив:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Адемн" (далі - Покупець) укладено 30.08.2016р. договір поставки № 20/08, відповідно до умов якого сторони зобовязалися:

- Постачальник зобовязується передати у власність Покупцю нафтопродукти (надалі - Товар), а Покупець зобовязується прийняти і сплатити їх вартість на умовах Договору. Кількість, асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікаціях, що складаються Постачальником та підтверджується шляхом підписання Покупцем на умовах Договору. Кожна Специфікація є невідємною частиною Договору. Кожна наступна Специфікація не припиняє дію попередніх Специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній (п. 1.1 договору);

- передача Покупцю Товару здійснюється в разі надання Покупцем Довіреності на отримання зазначеної кількості Товару. Датою виникнення права власності на Товар у Покупця є дата підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної (п. 2.2 договору);

- Товар передається Покупцю в порядку та строки обумовлені Сторонами у Специфікації з подальшою передачею видаткової накладної,при цьому допускається дострокова поставка Товару (п. 2.3 договору);

- Покупець проводить приймання Товару по кількості і якості у відповідності до Інструкції "Про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" (затвердженої наказом від 20.05.2008 року № 281/171/578/155), Інструкції "з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України" (затвердженої наказом від 04.06.2007 року №271/121), в відповідності до положень діючого законодавства України та умов Договору (п. 2.5 договору);

- зобовязання Постачальника по поставці Товару в рамках Договору виникає тільки після підписання Сторонами відповідної Специфікації до Договору, у якому Сторони фіксують конкретний обєм Партії Товару (п. 2.8 договору);

- ціна на Товар формується Постачальником і обумовлюється Сторонами на день підписання Специфікації, та зазначається у самій Специфікації. Ціна Договору складається з загальної вартості Товару, що поставляється за Договором протягом терміну його дії (п. 3.1 договору);

- Покупець оплачує Товар 100% передоплатою відповідно виставленого Постачальником Рахунку протягом терміну його дії. Рахунок виписується Постачальником на підставі заявленої Специфікацією кількості товару Покупцем. Поставка Товару, при цьому, здійснюється тільки після надходження всієї суми передоплати. Разом з тим, Постачальник має право відвантажити Товар без попередньої оплати, а Покупець зобовязаний оплатити Товар у національній валюті та у термін, що не перевищує 3 (трьох) банківських днів від дня переходу права власності на Товар до Покупця та на підставі рахунку виписаного на кожну партію товару (п.п. 3.2, 3.3, 3.6, 3.7 договору);

- у випадку невиконання грошового зобовязання сплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобовязання (п. 4.3 договору);

- при не своєчасній оплаті Товару (порушення п. 3.3 договору) не зарахована грошова сума є сума, якою користується Покупець та належить Постачальнику і за час користування Постачальник має право нарахувати, а Покупець в такому випадку зобовязується сплатити відсотки за час користування коштами Постачальника в розмірі 25 % річних, крім того Покупець, на вимогу Постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 4.10 договору);

- позовна давність щодо стягнення штрафних санкцій встановлюється строком на 3 роки (п. 4.11 договору);

- договір по відношенню до конкретної партії Товару набирає чинності з моменту підписання сторонами договору відповідної Специфікації на дану партію Товару та діє протягом одного року з дати підписання Специфікації, а в частині здійснення грошових розрахунків до повного виконання грошових зобовязань (п. 7.1 договору).

Додатком №000000036 від 28.10.2016р. до Договору поставки нафтопродуктів № 20/08 від 30.08.2016р. сторони погодили: марку нафтопродукту (паливо дизельне ДП-Л-Євро4-ВО, 3,III); ціну в грн. з ПДВ за один літр (17,00 грн.); кількість літрів (12 607); суму грн. з ПДВ (214 319,00 грн.); умови оплати (оплата за Товар здійснюється 04.11.2016р. на підставі рахунку-фактури, датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника).

Договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору купівлі продажу, порядок укладення та виконання яких регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Господарського кодексу України (далі - ГК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526 ЦК України та ст. ст. 173, 193 ГК України, в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач, на виконання умов договору, поставив нафтопродуктів на загальну суму 296 149,00 грн., із яких на виконання Додатку №000000036 від 28.10.2016р. до договору поставки нафтопродуктів, по товарно-транспортній накладній №1155 від 29.10.2016р., рахунок №818 від 28.10.2016р. на суму 214 319,00 грн. та згідно видаткової накладної №1409 від 10.11.2016р. на суму 81 830,00 грн., товарно-транспортної накладної №1233 від 10.11.2016р., рахунку №890 від 10.11.2016р. на суму 81 830,00 грн., які підписані представниками сторін без заперечень, та підписи яких скріплені печатками.

Кожна поставка товару в межах Договору № 20/08 від 30.08.2016р. підтверджується податковими накладними №206 від 29.10.2016р. на суму 214 319,00 грн. та №60 від 10.11.2016р. на суму 81 830,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивач надсилав на електронну адресу відповідача рахунки на оплату, а саме: рахунок №818 від 28.10.2016р. на суму 214 319,00 грн. та рахунок №890 від 10.11.2016р. на суму 81 830,00 грн.

Відповідач вартість отриманого товару по рахунку №818 від 28.10.2016р. на суму 214 319,00 грн. оплатив повністю та частково провів оплату по рахунку №890 від 10.11.2016р., всього на суму 243 119,00 грн., що підтверджується виписками за особовим рахунком №4801 за період з 01.09.2016р. по 02.06.2017р., в яких є посилання на підставу перерахування коштів рахунки, а саме: 01.11.2016р. на суму 30 319,00 грн., 02.11.2016р. на суму 15 000,00 грн., 04.11.2016р. на суму 30 000,00 грн., 09.11.2016р. на суму 30 000,00 грн., 10.11.2016р. на суму 29 000,00 грн., 22.11.2016р. на суму 15 000,00 грн., 29.11.2016р. на суму 10 000,00 грн., 30.11.2016р. на суму 10 000,00 грн., 01.12.2016р. на суму 10 000,00 грн., 02.12.2016р. на суму 10 000,00 грн., 05.12.2016р. на суму 10 000,00 грн., 07.12.2016р. на суму 15 000,00 грн., 08.12.2016р. на суму 10 000,00 грн., 09.12.2016р. на суму 10 000,00 грн., 03.03.2017р. на суму 5 000,00 грн., 13.04.2017р. на суму 1 400,00 грн., 24.04.2017р. на суму 2 400,00 грн., у звязку з чим сума боргу, станом на 20.07.2017р., склала 53 030,00 грн.

Для досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу №8 від 07.02.2017р. з вимогою погашення 61 830,00 грн. основної заборгованості, яка отримана відповідачем 10.02.2017р., про що свідчить відмітка та підпис на вимозі "отримано 10.02.2017р.", та залишена ним без розгляду та повної оплати, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Судом встановлено, що в процесі розгляду справи відповідач частково оплатив основний борг на суму 20 000,00 грн., що не заперечується позивачем та підтверджується випискою з особового рахунку №4801 за 10.08.2017р., із зазначенням підстави платежу: рахунок №890 від 10.11.2016р.

Провадження у справі в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 20 000,00 грн. припиняється у відповідності до вимог п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за відсутності предмета спору

Приймаючи до уваги, що відповідач доказів погашення решти заявленої до стягнення суми боргу не надав, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по Договору поставки нафтопродуктів № 20/08 від 30.08.2016р. в сумі 33 030,00 грн. підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та неоспорені відповідачем.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною третьою статті 692 ЦК України передбачено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Ця правова норма є спеціальною і поширює свою дію лише на правовідносини, пов'язані з купівлею-продажем товару, або на правовідносини, до яких згідно із чинним законодавством застосовуються положення про купівлю-продаж. Частиною 3 статті 692 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього кодексу обов'язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 цього Кодексу право продавця вимагати від покупця сплати 3 % річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.12.2013р. у справі №3-37гс/13).

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов'язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання у п. 4.3 умов договору відповідає розміру встановленому Законом та ч. 6 ст. 231 ГК України.

Щодо заявленої суми пені 20 512,67 грн., 25 % річних 11 532,85 грн. та інфляційних нарахувань 3 417,07 грн., то суд, керуючись вищезазначеними нормами, перевіривши на відповідність розрахунок суми заявлених позивачем позовних вимог встановив правомірність нарахування пені на суму 10 290, 42 грн., 25% річних на суму 11 521,83 грн., інфляційних нарахувань на суму 2 896,39 грн.

В частині стягнення 10 222,25 грн. пені, 11,02 грн. 25% річних та 520,68 грн. інфляційних нарахувань в позові відмовляється, як надмірно заявлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судовий збір у розмірі 1 044,00 грн., згідно ст. 49 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Щодо відшкодування витрат з надання правової допомоги, то такі здійснюються господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (правова позиція, викладена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Позивач просить покласти на відповідача витрати понесені з оплатою послуг адвоката ОСОБА_1 в сумі 6 000,00 грн. На підтвердження наданих послуг та понесених витрат надав: договір про надання правової допомоги №30/17 від 30.05.2017р., укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд"; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4704, видане на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25.10.2011р. №16-28-17; платіжне доручення №1710 від 09.06.2017р. на суму 6 000,00 грн. із призначенням платежу "правова допомога адвоката за позовом до ТОВ "Адемн" зг. Договору №30/17 від 30.05.2017р. без ПДВ"; банківську виписку за 09.06.2017р.

Суд, розглянувши подані документи, задовольняє вимоги про повернення витрат на правову допомогу адвоката в повному обсязі на суму 6 000,00 грн., оскільки:

- згідно ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги;

- відповідно до ст. 30 даного Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, порядок обчислення якого (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При цьому, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

- при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним, а тому суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема ціни позову, може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в п. 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.12.2007 №01-8/973 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" та п. 6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82, 84 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" (вул. Петрушевича, 10/1, Тернопіль, 46002, ідентифікаційний код 39864030) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін Трейд" (вул. Головна, 76 корп. М, Великий Кучурів, Сторожинецький район, Чернівецька область, 59052, ідентифікаційний код 40042088) 33 030 (тридцять три тисячі тридцять) грн. 00 коп. основного боргу, 10 290 (десять тисяч двісті девяносто) грн. 42 коп. пені, 11 521 (одинадцять тисяч пятсот двадцять одна) грн. 83 коп. 25% річних, 2 896 (дві тисячі вісімсот девяносто шість) грн. 39 коп. інфляційних нарахувань, 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн. 00 коп. судового збору та 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу адвоката.

3. В частині стягнення 10 222,25 грн. пені, 11,02 грн. 25% річних та 520,68 грн. інфляційних нарахувань відмовити.

4. В частині стягнення 20 000,00 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 18 серпня 2017 року.

Суддя М.С. Стадник