РІШЕННЯ

08 серпня 2017 року Справа № 913/486/17

Провадження №26/913/486/17

За позовом Державного підприємства Науково-виробниче обєднання Павлоградський хімічний завод, м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю Вахрушевський завод будівельних матеріалів, м. Хрустальний, м. Боково-Хрустальне.

про стягнення 683650,16 грн.

Суддя Масловський С.В.;

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, юрисконсульт першої категорії юридично-претензійного бюро Державного підприємства "Науково-виробничо об'єднання "Павлоградський хімічний завод" за довіреністю №25/256-103 від 10.07.2017;

від відповідача: представник не прибув.

В судовому засіданні 08.08.2017 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16.06.2017 державне підприємства Науково-виробниче обєднання Павлоградський хімічний завод звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Вахрушевський завод будівельних матеріалів про стягнення 683650,16 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 16.06.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 27.06.2017, ухвалою від 27.06.2017 розгляд справи відкладено на 25.07.2017.

27.06.2017 позивач через канцелярію господарського суду Луганської області подав письмове підтвердження того, що в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, немає рішення цих органів з такого спору.

10.07.2017 позивач через канцелярію господарського суду Луганської області подав виписку з банку на підтвердження часткової оплати боргу відповідачем.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на позов та письмові пояснення по суті спору через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2011 між позивачем, філією «Донецьквибухпром» Державного підприємства Науково-виробниче обєднання Павлоградський хімічний завод, як підрядником, та відповідачем, Товариства з обмеженою відповідальністю Вахрушевський завод будівельних матеріалів, як замовником, укладено договір на виробництво буровибухових робіт №18-БВР від 09.08.2011 відповідно до умов якого підрядник приймає на себе зобовязання з виробництва буро вибухових робіт на карєрі, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконані роботи (п.1.1.)

Умовами договору сторони погодили, що здача та прийом робіт оформлюється актом не пізніше 3-х днів після виконання вибухових робіт. Оплаті підлягає вся підірвання маса (п.4.2.); при виробництві масових вибухів замовник здійснює 50% передоплати від передбачуваного обєму буровибухових робіт за 1 банківський день до вибуху. Залишок суми 50% - протягом 20 днів після підписання акту виконаних робіт (п.5.3.); за невиконання або неналежне виконання своїх обовязків згідно даного договору сторони несуть відповідальність у відповідності до діючого законодавства України (п.7.1.); умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обовязковим складанням додаткової угоди, що є невідємною частиною даного договору (п.10.1.).

10.05.2012 сторонами підписана додаткова угода №1 до договору, в якій розділ 2 доповнено п.2.10: «Замовник за власний рахунок забезпечує бурові станки підрядника дизельним пальним для виконання необхідного обєму бурових робіт».

03.04.2014 сторонами підписана додаткова угода №2 до договору, в якій преамбулу договору прийнято в новій редакції: «Державне підприємство Науково-виробниче обєднання Павлоградський хімічний завод, іменоване в подальшому Підрядник в особі директора філіала «Донецьквибухпром» ОСОБА_2, діючого на підставі довіреності №25/256-270 від 30.12.2013 з однієї сторони, та ТОВ «Вахрушевський завод будівельних матеріалів», іменоване в подальшому Замовник, в особі директора ОСОБА_3, діючого на підставі статуту, з іншої сторони, уклали даний договір».

Відповідно до актів приймання виконаних робіт, а саме: акт №62 за вересень 2013 року на суму 140700 грн; акт №86 за грудень 2013 року на суму 133056 грн; акт №88 за грудень 2013 року на суму 103966,80 грн, підписаних повноважними представниками позивача та відповідача, посвідчені печатками сторін, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи, загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт складає 377722,80 грн.

Позивачем до матеріалів справи також долучено акти виконаних робіт №95 від 18.12.2012 на суму 55674,17 грн, №88 від 02.11.2012 на суму 57171,31 грн., №75 від 04.10.2012 на суму 61228,99 грн, №21 від 24.05.2013 на суму 108156,00 грн., №22 від 24.05.2013 на суму 12522,84 грн., №39 від 15.07.2013 на суму 122536,80 грн., №42 від 26.07.2013 на суму 178524,00 грн., загальна вартість виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт за ними складає 595814,11 грн. Оплата за виконані роботи за зазначеними актами відповідачем було проведена повністю, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача №9.980.

Згідно виписки з особового рахунку позивача за 18.11.2013 та за 25.11.2013 відповідачем було перераховано на рахунок позивача кошти за оплату послуг на суму 20000,00 грн, та на суму 30000,00 грн.

Листом №11 від 13.01.2014 відповідач зобовязався оплатити заборгованість в розмірі 329462,44 грн. згідно графіку погашення дебіторської заборгованості: 30000 грн. до 31.01.2014, 120000 грн. до 28.02.2014, 179462,44 до 31.03.2014.

Згідно односторонньо підписаного акту звірки взаємних розрахунків від 07.08.2017, сальдо на користь позивача станом на 07.08.2017 складає 329462,44 грн.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобовязання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Вимогами статті 846 Цивільного кодексу України визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Вимогами статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк, або, за згодою замовника, - достроково.

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем, як підрядником, на виконання умов договору на виробництво буровибухових робіт №18-БВР 09.08.2011 виконані роботи згідно актів приймання виконаних робіт №62, №86, №88 на загальну суму 377722,80 грн, які відповідачем, як замовником, були прийняті без заперечень та зауважень, що підтверджується актами приймання виконаних робіт, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи та які підписані представниками сторін без будь яких претензій, зауважень та скріплені печатками юридичних осіб. Відповідач свої зобовязання по повній оплаті товару в строк встановлений п.5.3. не виконав, а лише здійснив часткову оплату товару на загальну суму 48260,36 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку №2600.5.119084980. Станом на момент розгляду справи доказів протилежного суду надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором на виробництво буровибухових робіт №18-БВР від 09.08.2011 є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 329462,44 грн. (377722,80-48260,36=329462,44).

Також позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 29830,82 грн. та інфляційні витрати в розмірі 324356,90 грн.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в яких індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок та встановлено математичні помилки при нарахуванні 3% річних у сумі 29830,82 грн. За розрахунками суду розмір 3% річних складає 29801,60 грн.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних за актом №62 від 25.09.2013 за період з 16.10.2013 по 15.10.2016 в сумі 8479,29 грн. та встановлено математичні помилки. Суд вважає за доцільне навести власний розрахунок.

Відсоток Граничний строк оплати товаруСтрок розрахунку річнихКількість днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума річних, грн.
3% 15.10.2013 17.11.00,00381,62
3% 17.11.2013 24.11.20137 122439,6470,44
3% 24.11.201315.10.20161056 92439,648017,25
Всього 8469,31
Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних за актом №86 від 03.12.2013 за період з 24.12.2013 по 23.12.2016 в сумі 11985,98 грн. та встановлено математичні помилки. Суд вважає за доцільне навести власний розрахунок.

Відсоток Граничний строк оплати товаруСтрок розрахунку річнихКількість днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума річних, грн.
3%23.12.2013 23.12.3056,0011975,28
Всього 11975,28
Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних за актом №88 від 11.12.2013 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 в сумі 9365,56 грн. та встановлено математичні помилки. Суд вважає за доцільне навести власний розрахунок.

Відсоток Граничний строк оплати товаруСтрок розрахунку річнихКількість днів прострочкиСума до сплати, грн.Сума річних, грн.
3%31.12.2013 31.12.3966,80 9357,01
Всього 9357,01
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних є законною, обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, але такою, що підлягає задоволенню частково в розмірі 29801,60 грн.

Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за актом №62 від 25.09.2013 за період з жовтня 2013 по жовтень 2016 в сумі 84489,83 грн. та встановлено, що позивачем невірно визначено період нарахувань інфляційних витрат. Суд вважає за доцільне навести власний розрахунок.

Строк оплатиПеріод нарахуванняФактична оплатаСума боргуІндекс інфляції Інфляційні
До 16.09.2013 Жовтень 2013 140700,00100,4562,8
Листопад 201318260,36122439,64100,2244,88
Грудень 2013 жовтень 201630000,0092439,64196,7489423,58
Всього 90231,26
Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за актом №86 від 03.12.2013 за період з січня 2014 по грудень 2016 в сумі 134652,67 грн. та встановлено математичні помилки. Суд вважає за доцільне навести власний розрахунок.

Строк оплатиПеріод нарахуванняФактична оплатаСума боргуІндекс інфляції Інфляційні
До 24.12.213 Січень-2014 грудень 2016 133056,00201,08134487,24
Всього 134487,24
Судом було перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за актом №88 від 11.12.2013 за період січня 2014 по грудень 2016 в сумі 105214,40 грн та встановлено математичні помилки. Суд вважає за доцільне навести власний розрахунок.

Строк оплатиПеріод нарахуванняФактична оплатаСума боргуІндекс інфляції Інфляційні
До 01.01.2014 Січень 2014- грудень 2016 103966,80201,08105085,13
Всього 105085,13

За розрахунками суду розмір витрат від інфляції складає 329803,63 грн., але враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тому стягнення інфляційних витрат підлягає задоволенню в межах заявлених вимог, а саме: 324356,90 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: основна заборгованість в розмірі 329462,44 грн., 3% річних у розмірі 29801,60 грн., витрат від інфляції в розмірі 324356,90 грн.

Судовий збір покладається на відповідача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України та становить 10254,31 грн.

Керуючись ст.ст. 33,34, 43, 44, 49,75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вахрушевський завод будівельних матеріалів (, місцезнаходження: 94560, Луганська обл., місто Хрустальний, місто Боково-Хрустальне, вул. В.Терешкової, будинок 1) на користь Державного підприємства Науково-виробниче обєднання Павлоградський хімічний завод (, місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська обл., місто Павлоград, вул. Заводська, будинок 44) основну заборгованість в розмірі 329462 (триста двадцять девять тисяч чотириста шістдесят дві ) грн. 44 коп., 3% річних у розмірі 29801 (двадцять девять тисяч вісімсот одна) грн. 60 коп., інфляційні витрати в розмірі 324356 (триста двадцять чотири тисячі триста пятдесят шість) грн. 90 коп., а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 10254 (десять тисяч двісті пятдесят чотири) грн. 31 коп.

3. В інший частині позову відмовити.

4. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.08.2107

Суддя С.В. Масловський