КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2017 р. Справа№ 911/3978/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко А.І.

за участю представників сторін:

від позивача : Арделян Ю.В. - дов. №1-2-д від 10.01.2017р.

від відповідача-1: Нечипоренко А.В. - договір б/н від 28.12.2016р.

від відповідача-2: не з'явились

від відповідача-3: не з'явились

від третьої особи: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства „Державне видавництво „Преса України" Державного управління справами на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017р.

у справі № 911/3978/16 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Державного підприємства „Державне видавництво „Преса України" Державного управління справами

до: 1) Коцюбинської селищної виборчої комісії Київської області

2) Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради

3) Коцюбинської селищної ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1: Центральна виборча комісія

про стягнення 50 329, 92 грн.

В судовому засіданні 26.07.2017р. відповідно до ст. ст. 85, 99 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

ДП „Державне видавництво „Преса України" Державного управління справами звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Коцюбинської селищної виборчої комісії Київської області про стягнення 20 733, 12 грн. основної заборгованості, 2 150, 83 грн. пені, 26 331, 06 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 899, 08 грн. інфляційних збитків, 215, 83 грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 свого обов'язку щодо оплати у повному обсязі за виконані позивачем роботи згідно з договором про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції №15/01/07/16 від 15.07.2016 р.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було залучено до участі у справі відповідачів - Коцюбинську селищну раду, Виконавчий комітет Коцюбинської селищної ради та третю особу - Центральну виборчу комісію.

29.03.2017р. до суду надійшла заява позивача № 1-155-к від 29.03.2017р., у якій він просить стягнути на свою користь вищезазначені грошові кошти саме з Коцюбинської селищної ради, оскільки через її бездіяльність відповідач-1 не виконав своїх грошових зобов'язань перед позивачем.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.03.2017р. у справі №911/3978/16 позов задоволено частково.

Стягнуто з Коцюбинської селищної ради на користь Державного підприємства „Державне видавництво „Преса України" Державного управління справами 20 733, 12 грн. основної заборгованості, 899,08 грн. інфляційних збитків, 215, 83 грн. 3 % річних та 598, 18 грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення в частині відмови у позові скасувати та прийняти в цій частині нове рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими.

Апелянт не погоджується з відмовою в частині відмови у стягненні пені та 1% за користування чужими грошовими коштами, оскільки на його думку, пеня застосовується не лише як обов'язкова умова договору, але як і обов'язкова вимога закону. Щодо стягнення 1% за користування чужими грошовими коштами апелянт, посилаючись на п.8 оглядового листа Вищого господарського суду №01-06/767/2013 від 29.04.2013 зазначає, що стягнення процентів не є видом забезпечення виконання зобов'язання чи штрафною санкцією, а за своєю правовою природою є боргом, а тому підлягає стягненню з відповідача-3.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу 22.06.2017р. передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А, Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.06.2017р. колегією суддів у визначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 26.07.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.07.2017р. підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.07.2017р. заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідачів-2,3 та третьої особи в судове засідання апеляційної інстанції 26.07.2017р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі. Оскільки їх явка в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.07.2016 р. між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції №15/01/07/16, згідно з умовами п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по виготовленню „Поліграфічної продукції. Тираж, характеристики продукції, що виготовляються, та вартість робіт вказуються у відповідному додатку - Специфікації, що є невід'ємною частиною договору.

Згідно п. 3.1. договору ціна договору складається з суми вартості робіт виконавця по кожному замовленні замовника. Вартість робіт виконавця по виготовленню продукції щодо кожного замовлення виражається в національній валюті України та визначається в грошовому еквіваленті іноземної валюти долар США та/або Євро згідно курсу УМВБ, що вказаний на сайті UDINFORM. com як курс долар США та/або Євро „Закриття/ASK" на день, який передує виставленню рахунку. Остаточна вартість „Поліграфічної продукції" згідно Листа-заявки за відповідним замовленням, визначається рахунком на оплату виставленого виконавцем.

Відповідно до п. 3.2. договору замовник зобов'язується повністю оплатити вартість робіт виконавця згідно виставлених рахунків-фактур, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту передачі замовнику виготовленої продукції.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що виконані роботи приймаються повноважним представником „Замовника" після повного виконання робіт (або поетапно кожної окремої партії продукції) та оформлюються актами прийому-передачі виконаних робіт.

Пунктом 9.1. договору визначено строк його дії, згідно якого договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2016 року та у всякому разі, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за даним договором.

На виконання умов договору позивачем 16.07.2016 р. було виконано для відповідача-1 роботи по виготовленню бюлетенів та передано їх відповідачу-1 у загальній кількості 10 016,00 штук на загальну суму 20 733, 12 грн., що підтверджується рахунком № 3100 від 16.07.2016р. на суму 20 733, 12 грн., відповідними актами приймання-передачі виборчих бюлетенів з позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради від 16.07.2016р., які підписані уповноваженим представниками сторін договору та скріплені печатками, належним чином завірені копії яких містяться у матеріалах справи.

22.07.2016р. відповідач-1 звернувся до позивача із гарантійним листом №27 від 20.07.2016 р., у якому гарантував оплату рахунку № 3100 від 16.07.2016р. на суму 20 733, 12 грн. невідкладно після надходження фінансування.

04.10.2016 р. позивач звернувся до відповідача-1 із претензією № 1-807-К від 30.09.2016 р., у якій вимагав терміново погасити заборгованість у розмірі 20 733, 13 грн. Факт направлення позивачем претензії відповідачу-1 підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення - рекомендованого листа, наявним у матеріалах справи.

Позивач у своїй позовній заяві, з урахуванням його заяви про уточнення позовних вимог, просить суд, крім іншого, стягнути з відповідача-3 на свою користь 20 733, 12 грн. основної заборгованості.

Регулювання відносин, що виникають у зв'язку із виконанням робіт здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач-1 обов'язок щодо оплати виконаних позивачем робіт у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 20 733, 12 грн., що підтверджується договором про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції № 15/01/07/16 від 15.07.2016 р., рахунком № 3100 від 16.07.2016р. на суму 20 733, 12 грн., відповідними актами приймання-передачі виборчих бюлетенів з позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради від 16.07.2016 р., наявними у матеріалах справи.

Згідно ст. 68 Закону України „Про місцеві вибори" бюджетні витрати на підготовку і проведення місцевих виборів здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на здійснення Центральною виборчою комісією керівництва та управління у сфері проведення виборів та референдумів, коштів відповідного місцевого бюджету, отриманих як цільова субвенція з Державного бюджету України, коштів відповідних місцевих бюджетів (далі - кошти бюджету, що виділені на підготовку і проведення місцевих виборів).

Витрати на підготовку і проведення чергових, позачергових та перших виборів депутатів, сільських, селищних, міських голів здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на здійснення Центральною виборчою комісією керівництва та управління у сфері проведення виборів та референдумів, коштів відповідного місцевого бюджету, отриманих як цільова субвенція з Державного бюджету України, а також коштів власних виборчих фондів місцевих організацій партій, кандидати в депутати від яких зареєстровані у багатомандатних виборчих округах, кандидатів у депутати в одномандатних виборчих округах, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

Усі інші види місцевих виборів проводяться за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів та коштів власних виборчих фондів місцевих організацій партій, кандидатів у депутати в одномандатних виборчих округах, кандидатів на посаду сільського, селищного, міського голови, старости.

Місцева організація партії, кандидати в депутати від якої зареєстровані в багатомандатному виборчому окрузі, кандидати у депутати в одномандатних виборчих округах, кандидати на посаду сільського, селищного, міського голови, старости для фінансування своєї передвиборної агітації можуть утворити власний виборчий фонд, що формується в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону фінансове забезпечення підготовки і проведення чергових та перших місцевих виборів, позачергових виборів депутатів, сільських, селищних, міських голів за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, отриманих як цільова субвенція з Державного бюджету України, здійснюється територіальною виборчою комісією, яка є розпорядником цих коштів, відповідно до затвердженого нею кошторису доходів та видатків, який повинен включати витрати, зокрема, на найм (оренду) відповідних приміщень, у межах коштів, передбачених на підготовку та проведення місцевих виборів у Державному бюджеті України.

Фінансове забезпечення діяльності Центральної виборчої комісії щодо підготовки і проведення місцевих виборів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Фінансування виготовлення органами ведення Державного реєстру виборців списків виборців та іменних запрошень, передбачених статтею 31 цього Закону, при проведенні чергових місцевих виборів, позачергових та перших виборів депутатів, сільських, селищних, міських голів здійснюється за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, отриманих як цільова субвенція з Державного бюджету України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за поданням Центральної виборчої комісії.

При проведенні всіх інших видів місцевих виборів фінансування виготовлення органами ведення Державного реєстру виборців списків виборців та іменних запрошень, передбачених статтею 31 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за поданням Центральної виборчої комісії.

Частиною 2 ст. 73 Закону передбачено, що закупівля товарів, оплата робіт, послуг для підготовки і проведення чергових місцевих виборів, позачергових і перших виборів депутатів та сільських, селищних, міських голів здійснюються Центральною виборчою комісією за рахунок коштів Державного бюджету України, територіальними виборчими комісіями - за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету, отриманих як цільова субвенція з Державного бюджету України, а повторних, проміжних місцевих виборів, позачергових та перших виборів старост - за рахунок коштів місцевих бюджетів без застосування тендерних (конкурсних) процедур, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 Порядку фінансування виборчих комісій під час підготовки і проведення місцевих виборів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 700 від 14.09.2015р. „Про затвердження Порядку фінансування виборчих комісій під час підготовки і проведення місцевих виборів", для підготовки і проведення чергових місцевих виборів територіальна виборча комісія в межах затверджених Центральною виборчою комісією середніх норм видатків складає, затверджує та узгоджує з головою відповідної місцевої ради / сільським, селищним, міським головою єдиний кошторис видатків за формою згідно з додатком, яким передбачаються видатки на підготовку і проведення відповідних місцевих виборів за повною економічною класифікацією видатків, кошторис, план асигнувань загального фонду місцевого бюджету із включенням до нього власних видатків та видатків дільничних виборчих комісій.

У разі проведення позачергових і перших виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів територіальна виборча комісія в межах затвердженого обсягу видатків складає, затверджує та узгоджує з головою відповідної місцевої ради / сільським, селищним, міським головою єдиний кошторис, кошторис, план асигнувань загального фонду місцевого бюджету з урахуванням видатків дільничних виборчих комісій.

У разі потреби територіальна виборча комісія може здійснювати перерозподіл коштів між кодами економічної класифікації видатків у межах загального обсягу коштів єдиного кошторису.

Отримана відповідною місцевою радою субвенція перераховується відповідно до Порядку казначейського обслуговування місцевих бюджетів, затвердженого Мінфіном, на рахунок територіальної виборчої комісії, відкритий у відповідному органі Казначейства, невідкладно після затвердження єдиного кошторису видатків.

Пунктами 11, 12, 13 цього ж Порядку передбачено, що погашення бюджетної кредиторської заборгованості територіальних виборчих комісій, яка виникла внаслідок відкриття асигнувань державного бюджету та/або виділення коштів місцевого бюджету в сумі меншій, ніж передбачена бюджетними призначеннями, здійснюється до закінчення бюджетного періоду.

У разі коли бюджетна кредиторська заборгованість не погашена до подання територіальною виборчою комісією фінансового звіту відповідно до пункту 10 цього Порядку, розпорядником коштів, що отримані як субвенція для підготовки і проведення місцевих виборів і спрямовуються на погашення зазначеної заборгованості, є відповідна місцева рада (виконавчий орган ради), яка здійснює її погашення на підставі документів територіальної виборчої комісії, що підтверджують таку заборгованість.

Орган Казначейства перераховує до державного бюджету не використані розпорядником коштів місцевого бюджету кошти субвенції в останній робочий день бюджетного періоду або раніше такого строку на підставі письмової вимоги Центральної виборчої комісії, погодженої з Мінфіном, а відповідна рада здійснює коригування показників місцевого бюджету.

Постановою Верховної Ради України від 14.04.2016 р. № 1108-8 вирішено, у тому числі, призначити позачергові вибори Коцюбинської селищної ради на останню неділю дев'яностоденного строку з дня набрання чинності цією постановою та провести їх у порядку, визначеному Законом України „Про місцеві вибори".

Постановою Центральної виборчої комісії № 110 від 10.05.2016р. затверджено розподіл субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на підготовку і проведення позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради Київської області 17.07.2016 р. згідно з додатком - на суму 139 000, 00 грн.

На виконання вищевказаної постанови третьою особою у період з липня по серпень 2016р. було виконано свій обов'язок по фінансуванню підготовки і проведення позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради Київської області 17.07.2016р. та перераховано відповідачу-3 на його казначейський рахунок грошові кошти (субвенція з Державного бюджету) у розмірі 139 000, 00 грн., що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача за 21.07.2017р. та за 03.08.2016р., наявними у матеріалах справи.

У процесі розгляду справи відповідачем-3 у відповідності до положень ст. 33 ГПК України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували вирішення питання включення субвенції з Державного бюджету на підготовку і проведення позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради Київської області до складу місцевого бюджету та перерахування таких коштів на рахунок відповідача-1.

У встановлених законодавством порядку та строк і станом на час розгляду справи відповідач-3 питання включення субвенції з Державного бюджету на підготовку і проведення позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради Київської області до складу місцевого бюджету та перерахування таких коштів на рахунок відповідача-1 не вирішив і відповідно обов'язок щодо оплати виконаних позивачем робіт у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 20 733, 12 грн., що підтверджується договором про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції №15/01/07/16 від 15.07.2016 р., рахунком № 3100 від 16.07.2016 р. на суму 20 733, 12 грн., відповідними актами приймання-передачі виборчих бюлетенів з позачергових виборів депутатів Коцюбинської селищної ради від 16.07.2016р., Постановою Центральної виборчої комісії № 110 від 10.05.2016р., відповідними виписками з банківського рахунку позивача за 21.07.2017р. та за 03.08.2016р., довідкою б/н від 17.10.2016р. Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради, наявними у матеріалах справи.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача-3 основної заборгованості у розмірі 20 733, 12 грн. за договором про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції № 15/01/07/16 від 15.07.2016 р. є законними і обґрунтованими, а тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про їх задоволення.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача-3 пеню, передбачену договором про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції №15/01/07/16 від 15.07.2016 р., за періоди прострочення відповідачем-1 виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з 27.07.2016р. по 30.11.2016р. всього на загальну суму 2 150, 83 грн. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Оскільки при виникненні господарських відносин відповідний договір на виконання робіт у письмовій формі саме між позивачем та відповідачем-3 не підписувався і відповідно позивач та відповідач-3 не досягли згоди щодо встановлення у договорі неустойки, а саме пені від суми несвоєчасно виконаного відповідачем-1 грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а саме оплати таких робіт, то безпідставним є нарахування позивачем пені за прострочення саме відповідачем-3 виконання обов'язку щодо оплати виконаних робіт у заявлений період, а тому позовна вимога позивача про стягнення з відповідача-3 2 150, 83 грн. пені від суми основної заборгованості за договором, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача-3 відсотки за користування чужими грошовими коштами, передбачені договором про надання послуг з виготовлення поліграфічної продукції № 15/01/07/16 від 15.07.2016р., за періоди прострочення відповідачем-1 виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з 27.07.2016 р. по 30.11.2016 р. всього на загальну суму 26 331, 06 грн. у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Частиною 2 ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки при виникненні господарських відносин відповідний договір на виконання робіт у письмовій формі саме між позивачем та відповідачем-3 не підписувався і відповідно позивач та відповідач-3 не досягли згоди щодо встановлення у договорі процентів за користування чужими грошовими коштами від суми несвоєчасно виконаного відповідачем-1 грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а саме оплати таких робіт, то безпідставним є нарахування позивачем відсотків за користування чужими грошовими коштами за прострочення саме відповідачем-3 виконання обов'язку щодо оплати виконаних робіт у заявлений період, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача-3 26 331, 06 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами за договором не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача-3 інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем-1 виконання обов'язку по оплаті виконаних робіт з серпня 2016 р. по жовтень 2016 р. всього на загальну суму 899, 08 грн. та з 27.07.2016 р. по 30.11.2016 р. всього на загальну суму 215, 83 грн. відповідно до виконаного ним розрахунку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 3% річних за заявлений період, за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій «ЛІГА:ЕЛІТ 9.1.2.», дійшла висновку про те, що з відповідача-3 на користь позивача підлягає стягненню 899, 08 грн. інфляційних втрат та 215, 83 грн. 3% річних, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно зазначено встановлені обставини справи та законодавство, яким вірно керувався суд при прийнятті оскаржуваного рішення, доводи апелянта щодо скасування рішення суду є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 ГПК України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства „Державне видавництво „Преса України" Державного управління справами на рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017р. у справі № 911/3978/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.03.2017р. у справі № 911/3978/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/3978/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

А.І. Тищенко