КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2017 р. Справа№ 911/1149/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Куксова В.В.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Олійник С.О. - представник

від відповідача: Слабенко Л.М. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біофарма - Інвест"

на рішення

Господарського суду Київської області

від 19.06.2017р.

у справі № 911/1149/17 ( суддя О.В. Щоткін)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біофарма - Інвест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода"

про зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біофарма Інвест" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцерківвода" про зобов'язання вчинити дії, зокрема, визнати неправомірні дії ТОВ "Білоцерківвода" щодо нарахування плати за скид наднормових забруднень зі стічними водами у міську каналізацію та визнати рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Білоцеркввода" № 97 від 23 листопада 2016р. необов'язковим до оплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біофарма Інвест" зазначає, що враховуючи те, що позивач не був згоден з результатами проведеного дослідження (вимірів) стічних вод, здійсненим ТОВ "Білоцеркввода", ним було зроблено власний аналіз проб, за результатами здійснення якого не було встановлено перевищення нормативних показників забруднення, а тому оскільки, на його вимогу, повторні проби проведені не були, дії відповідача щодо нарахування плати за скид наднормових забруднень є неправомірними, а рахунок не є обов'язковим для оплати.

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.06.2017р. у справі № 911/1149/17 м. Києва у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не взявши до уваги наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази розходжень результатів аналізу між лабораторіями позивача та відповідача прийшов до помилкового висновку про те, що результати аналізів стічних вод суттєво відрізняються по всім показникам. Зазначене не відповідає дійсності, оскільки позивач посилався лише на розходження в показниках мінералізації та сульфатів, про зазначену розбіжність по сульфатам і мінералізації зазначено у позовній заяві та листах позивача № 257 від 21 листопада 2017 року та № 152 від 24 листопада 2016 року.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що при дослідженні проби стічної води підприємства були застосовані методики вимірювань, які не відповідають галузі застосування, так як призначені для використання при дослідженні води питної, а не стічної, що суттєво впливає на показники якості вимірювань. Однак, вимірювальна лабораторія відділу контролю якості ТОВ «БІОФАРМА-ІНВЕСТ» має Свідоцтво про атестацію № 70А- 60-14 від 08.09.2014 р. на відповідність лабораторії позивача критеріям атестації і атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду та Свідоцтво про атестацію № 238 від 01.12.2014 р. Тобто лабораторія позивача має всі можливості та підстави для проведення аналізу відібраних проб.

Апелянт зазначає, що використання різних методик аналізу води для визначення вмісту одних і тих же речовин, не може збільшити або зменшити результати вимірювання у 20 разів за сульфатами і у 4 рази за мінералізацією.

Крім того, місцевий суд не взяв до уваги наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази повідомлення у письмовій формі відповідача про розходження в результатах аналізу між лабораторіями позивача та відповідача, прийшов до помилкового висновку про те, що ТОВ «БІОФАРМА-ІНВЕСТ» не повідомляло ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» про намір провести дослідження контрольної проби.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення представника позивача, та відповідача, колегія встановила наступне.

23 грудня 2013 року між ТОВ "Білоцерківвода" (виконавець) та ТОВ "Біофарма-Інвест" (споживач, підприємство) було укладено договір № 9083 про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, відповідно до умов якого виконавець зобов'язувався надавати споживачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення у необхідних обсягах та відповідної якості, а споживач зобов'язувався своєчасно і в повному обсязі оплачувати отримані послуги за встановленим тарифом у строки і на умовах, передбачених договором.

У відповідності до п.п. 5.5.20, 5.5.21 укладеного договору, споживач має забезпечити якість стічних вод, які потрапляють до міської каналізації відповідно до норм допустимих концентрацій забруднюючих речовин, визначених додатком № 3 до договору, а також виключити можливість скиду стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Пунктом 4.5 договору встановлено, що у разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах споживач здійснює оплату за послуги водовідведення згідно наданого виконавцем рахунку із застосуванням коефіцієнта кратності у відповідності до вимог "Правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації м. Біла Церква".

В свою чергу, на водоканал покладено право контролювати якість стічних вод шляхом здійснення раптового відбору проб стічних вод, що скидаються підприємствами до системи каналізації міста, а також пред'являти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень (п. 2.1. місцевих Правил приймання стічних вод).

Аналогічні права та обов'язки сторін містяться в положеннях Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України 19 лютого 2002 року № 37 (далі - Правила приймання стічних вод).

15 листопада 2016 року з КК № 1 позивача за адресою м. Біла Церква, вул. Київська, 37 у присутності головного енергетика ТОВ "Біофарма-Інвест" Домилівського О.В. представниками ТОВ "Білоцерківвода" було проведено відбір проб стічних вод для визначення вмісту забруднюючих речовин, що скидаються підприємством із стічними водами в каналізаційну мережу м. Біла Церква.

Про факт відбору проб представниками відповідача було складено відповідний Акт із зазначенням дати, місця та умов їх відбору (копія наявна в матеріалах справи). Вищезазначений акт був підписаний без зауважень представником позивача, який був присутній при відборі проб.

За результатами лабораторних досліджень відібраних проб, проведеним хіміко- технологічною лабораторією стічних вод ТОВ "Білоцерківвода" (свідоцтво про атестацію № 70А-98-13 від 17.12.2013р.) було встановлено, що у стічних водах, які скидаються позивачем до міської каналізаційної мережі, містяться забруднюючі речовини у концентраціях, які перевищують допустимі, встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод, що підтверджується Протоколом проведення аналізів № 126/11 від 21.11.2016р.

На виконання положень місцевих Правил приймання стічних вод, відповідачем у термін, визначений законодавством, було повідомлено по телефону представнику позивача інформацію про хімічний склад стічних вод, про що також направлено факсограму № 1-04/08-2974 від 23 листопада 2016 року, якою повідомлено позивача про перевищення співвідношення ХСК до БСК5, а також про те, що оплата за вересень, жовтень, листопад 2016 р. за скид наднормативного забруднення зі стічними водами буде проводитись з урахуванням коефіцієнту кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод на КОС та екологічного стану річки Рось. Позивачу було також направлено розрахунок плати за скид наднормативних забруднень та рахунок № 97 від 23.11.2016 р., який належав до оплати у 10-денний термін.

Зазначений рахунок позивачем не оплачений, оскільки останній не погоджується з результатами аналізів відібраних проб стічної води.

При цьому, слід зазначити, що згідно положень Правил приймання стічних вод, місцевих Правил приймання, підприємство у разі наявності сумнівів щодо достовірності результатів аналізу робочої проби стічної води, має право провести аналіз проби, відібраної для підприємства, а згодом ініціювати проведення контрольної проби.

Згідно акта відбору проб стічної води від 15.11.2016 р. разом з робочою пробою працівниками відповідача була відібрана також контрольна проба та проба для підприємства.

Пунктом 8.12.7 місцевих Правил приймання передбачено, що проба для підприємства відбирається за його бажанням. Аналіз цієї проби проводиться підприємством.

Як пояснив представник позивача, 21.11.2016 р. ним у власній лабораторії було здійснено аналіз проби стічних вод, яка була відібрана для підприємства, за результатами якого встановлено відсутність перевищення нормативних показників забруднення.

Як вбачається з доданих до позовної заяви результатів аналізу води питної, при дослідженні проби для підприємства позивачем були застосовані методики виконання вимірювань, які не відповідають галузі застосування, так як призначені для використання при дослідженні води питної, а не стічної (наприклад, ГОСТ 18164-72 "Вода питна. Метод визначення вмісту сухого залишку"). Використання методик виконання вимірювань з невідповідною галуззю застосування суттєво впливає на показники якості вимірювань.

З наданих позивачем результатів проведення аналізу стічних вод також неможливо встановити, яка саме проба досліджувалася, дату та мету проведення аналізів.

Крім того, з результатів аналізів, дослідження лабораторією позивача проводилося лише щодо показника "Сухий залишок". Відомості щодо дослідження інших показників якості стічних вод, перевищення яких виявлено лабораторією відповідача (зокрема, таких як сульфати, ХСК, БСК5) у наданих позивачем результатах аналізів відсутні та не надавалися ним окремо.

Таким чином, з викладеного вбачається, що твердження ТОВ "Біофарма-Інвест"про те, що результати аналізів стічних вод позивача і відповідача суттєво відрізняються по всім показникам і про відсутність перевищення нормативних показників забруднення у власній пробі стічних вод, на яких ґрунтуються позовні вимоги, є необґрунтованими з огляду на відсутність у позивача результатів аналізів по всім показникам, дослідження по яких проводилося лабораторією ТОВ "Білоцерківвода".

Слід зазначити, що чинними нормативними актами визначений чіткий порядок врегулювання розбіжностей у результатах аналізу проб, відібраних водоканалом, і споживачем.

Відповідно до п. 8.12.11 місцевих Правил приймання стічних вод підприємство має право вимагати проведення аналізу контрольної проби стічних вод підприємства протягом терміну зберігання контрольної проби. Про намір провести дослідження контрольної проби підприємство повідомляє Водоканал у письмовій формі.

Контрольна проба, відібрана одночасно з робочою пробою та пробою для підприємства, має зберігатися у відповідних умовах в лабораторії Водоканалу, але не більше семи календарних днів з моменту відбору проби. Проте, протягом встановленого терміну зберігання контрольної проби, позивач не повідомив ТОВ "Білоцерківвода" про намір провести дослідження контрольної проби.

Як вбачається з листа № 257 від 21.11.2016, на який позивач посилається у своїй позовній заяві, останній повідомив лише про незгоду з результатами аналізів проб стічної води, відібраних 15.11.2016 р. та просив повторно відібрати проби стічної води, однак проведення аналізу контрольної проби здійснити не просив.

Таким чином, позивач, у встановлений чинний законодавством строк та спосіб, не реалізував своє право на оскарження дій відповідача щодо відбору проб та проведення дослідження.

Враховуючи викладене, ТОВ "Білоцерківвода" провело нарахування плати за скид наднормативно забруднених стічних вод до міських каналізаційних мереж ТОВ "Біофарма-Інвест" у відповідності до вимог Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Наказом Держбуду України від 19 лютого 2002 року № 37, місцевих Правил приймання стічних вод та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що доводи позивача, викладені в позовній заяві є непереконливими та не підлягають задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини підтверджують правомірність дій відповідача щодо нарахування плати за скид наднормованих забруднень.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони розглядались місцевим господарським судом під час розгляду справи, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування або зміни не вбачається, в зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біофарма - Інвест" на рішення Господарського суду Київської області від 19.06.2017р. у справі № 911/1149/17 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 19.06.2017р. у справі № 911/1149/17 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/1149/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді В.В. Куксов

Б.В. Отрюх