КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. Справа№ 910/9741/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Тищенко А.І.

за участю секретаря судового засідання Карпюк О.С.,

ОСОБА_2,

представника боржника - Гадзевич О.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 (суддя Пасько М.В.)

за заявою ОСОБА_2

до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія"

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди на суму 317.449, 72 грн.

в межах справи №910/9741/13

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Залар"

до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 у справі № 910/9741/13 відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 317449,72 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017, прийняти нове рішення, яким стягнути з боржника середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 302449,72 грн., моральну шкоду в сумі 15000,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.07.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2, розгляд справи призначено на 18.07.2017.

18.07.2017 від судді Остапенка О.М. надійшла заява про самовідвід

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2017 задоволено заяву судді Остапенка О.М. про самовідвід у справі № 910/9741/13.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.07.2017 для розгляду справи № 910/9741/13 сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Тищенко А.І., Доманська М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 у справі № 910/9741/13, розгляд справи призначено на 03.08.2017.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.08.2017 для розгляду справи № 910/9741/13 сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Тищенко А.І., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2017 прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вислухавши пояснення представника боржника та ОСОБА_2, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2013 порушено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія".

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду від 17.04.2014 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 119833201,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2016 введено процедуру санації боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 затверджено план санації боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2017 продовжено строк процедури санації боржника у справі № 910/9741/13 та повноваження керуючого санацією боржника Філевського О.В. на дванадцять місяців, тобто до 30.03.2018.

16.05.2017 від ОСОБА_2 до господарського суду надійшла заява про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 302449,72 грн., моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., а всього 317 449,72 грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2010 у справі № 2-545/2010 задоволено позов ОСОБА_2 до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" про зобов'язання видати трудову книжку, стягнення доплати до заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Також, ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 17.04.2014 у справі 910/9741/13 визнано, серед інших, кредитором Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" ОСОБА_2 на суму 359 712, 69 грн. - вимоги І черги.

Втім, боржник обов'язку з видачі трудової книжки не виконав, чим порушує право ОСОБА_2 на працевлаштування за фахом та зобов'язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.07.2013 по 15.05.2017 в сумі 302449,72 грн.

В обґрунтування стягнення моральної шкоди, ОСОБА_2 зазначив, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2010 у справі № 2-545/2010 було стягнуто 2000,00 грн. моральної шкоди за порушення трудових прав протягом 1 року з дати звільнення по дату звернення до суду, при цьому, боржник продовжує порушувати трудові права протягом 7,5 років (з 03.11.2009) чим продовжує завдавати моральної шкоди, яку за аналогією з вказаним судовим рішенням, заявник визначає в сумі 15000,00 грн.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму 317449,72 грн. в межах справи № 910/9741/13, місцевий господарський суд вказав, що заявник не надав суду жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з боржника заборгованості зі сплати заробітної плати, а доводи ОСОБА_2 спростовуються відзивом керуючого санацією боржника та наявними матеріалами справи № 910/9741/13.

Колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні заяви про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 цього Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Абзацом 6 п.4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За твердженням ОСОБА_2, боржник не виконав обов'язку з видачі належним чином оформлену трудову книжку при звільненні.

Заперечуючи проти заявлених вимог, боржник вказав, що наказом № 560-п від 12.11.2008 ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади віце-президента з економіки та фінансів з 12.11.2008 та прийнято рішення про проведення остаточного розрахунку з останнім. Втім, ОСОБА_2 не з'являвся на підприємство за отриманням наказу, трудової книжки та розрахунку.

29.11.2008 на адресу ОСОБА_2 було направлено лист, у якому запропоновано з'явитись на підприємство для отримання трудової книжки. Лист ОСОБА_2 отримав 03.01.2009, проте на підприємство не звернувся, трудову книжку не отримав.

Також, боржник повідомив, що за результатами проведених інвентаризацій документації на підприємстві відсутня кадрова документація ОСОБА_2 за період з 2008 по 2010 роки, в тому числі і трудова книжка.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2010 у справі № 2-545/2010 задоволено частково позов ОСОБА_2 до Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" та зобов'язано Державне підприємство Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" видати ОСОБА_2 належним чином оформлену трудову книжку; стягнуто з Державного підприємства Міністерства оборони України "Українська авіаційна транспортна компанія" на користь ОСОБА_2 11705 грн. 69 коп. за затримку видачі трудової книжки, 34120 грн. 70 коп. компенсації за невикористану відпустку, моральної шкоди 2000 грн., а всього 47826 грн. 39 коп.; в решті позову відмовлено.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що позивачем не було вчинено жодних реальних дій, спрямованих на отримання трудової книжки, які б свідчили про те, що відповідач зволікав або ж перешкоджав позивачу у її отриманні.

Оскільки повідомлення про необхідність отримання трудової книжки направлено ОСОБА_2 з порушенням строків, а саме 29.12.2008, а отримано ним 03.01.2009, тому з УАТК підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12.11.2008 по 03.01.2009. Розмір середньоденної заробітної плати суд бере з довідки наданої представником відповідача, яка складає 316 грн. 37 коп. В період з 12.11.2008 по 03.01.2009 37 робочих днів, а тому стягненню за час вимушеного прогулу підлягає 11705 грн. 69 коп. (37 днів х 316 грн. 36 коп. = 11705 грн. 69 коп.).

В судовому засіданні встановлено, що трудову книжку позивач до моменту винесення рішення по даній справі не отримав, а тому вимога про зобов'язання видати належним чином оформлену трудову книжку підлягає задоволенню.

Як було встановлено вище, ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 17.04.2014 у справі 910/9741/13 визнано, серед інших, кредитором Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" ОСОБА_2 на суму 359 712, 69 грн. - вимоги І черги.

Так, за висновком господарського суду кредиторські вимоги ОСОБА_2 на суму 359 712, 69 грн., з яких 36 120,70 грн. підтверджені рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15.06.2010 у справі № 2-545/2010, виконавчим листом від 15.04.2011, а також постановою Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 20.04.2011 про відкриття виконавчого провадження, а 323 591,99 грн. сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 12.11.2008 по 19.07.2013.

Докази на підтвердження виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15.06.2010 у справі № 2-545/2010 в частині зобов'язання видати ОСОБА_2 належним чином оформлену трудову книжку, боржник не надав.

При цьому, відсутність документів на підприємстві не може бути підставою для невиконання обов'язку власника видати належним чином оформлену трудову книжку працівнику в разі його звільнення.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу роз'яснив, що згідно зі ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, які належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2015, про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 23.09.2014 у справі №927/741/13).

Враховуючи, що боржник не видав трудову книжку, не здійснив остаточного розрахунку, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 в частині стягнення з боржника середнього заробітку в сумі 302449,72 грн. за період з 20.07.2013 по 15.05.2017 із розрахунку середньоденної заробітної плати в розмірі 316,37 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Так, за приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

ОСОБА_2 не надав будь-які докази на підтвердження моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з чим вимога заявника про відшкодування моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. не підлягає задоволенню як недоведена та не обґрунтована.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 у даній справі підлягає скасуванню, як така що винесена з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи. При цьому, належить прийняти нове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 99, 101 - 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2017 у справі № 910/9741/13 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. Заяву ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах справи № 910/9741/13 задовольнити частково.

5. Стягнути з Державного підприємства "Українська авіаційна транспортна компанія" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, 24, корпус 3, код 24964464) на користь ОСОБА_2 (02152, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 302449 (триста дві тисячі чотириста сорок дев'ять) грн. 72 коп. середнього заробітку за період з 20.07.2013 по 15.05.2017.

6. В решті заяви ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах справи № 910/9741/13 відмовити .

7. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді В.О. Пантелієнко

А.І. Тищенко