донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

08.08.2017 справа №908/996/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя судді: секретар судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, за довіреністю ОСОБА_6, особисто ОСОБА_7, за довіреністю не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м.Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від19.06.2017р.( підписано 21.06.2017р.)
у справі№908/996/17 (суддя Боєва О.С.)
за позовомСелянського (фермерського) господарства ОСОБА_6М. с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області
до відповідача третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачаГоловного управління Держгеокадастру у Запорізькій області м. Запоріжжя Вільнянська районна державна адміністрація Запорізької області, м. Вільнянськ Вільнянського району Запорізької області
про визнання незаконною відмову відповідача в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007р. (зареєстрованого 03.05.2007 р. за №05) та укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії зазначеного договору оренди землі
ВСТАНОВИВ:

Селянське (фермерське) господарство «ОСОБА_6М.», с. Михайлівка Вільнянського району Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області м. Запоріжжя про визнання незаконною відмову відповідача від 14.04.2017р. № 27-8-0.6-2348/2-17 в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007р., укладеного між Вільнянською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» (зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 03.05.2007р. за № 05); укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.04.2007р. (зареєстрованого 03.05.2007р. за № 05)- умови якої додаються.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.05.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/996/17, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача судом залучено Вільнянську районну державну адміністрацію Запорізької області.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 р. по справі №908/996/17 позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «ОСОБА_6М.» с. Михайлівка Запорізької області задоволено.

Визнано незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.04.2017р. № 27-8-0.6-2348/2-17 в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007р., укладеного між Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» (зареєстрованого у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 03.05.2007 р. за № 05).

Вирішено вважати укладеною Додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.04.2007р. (зареєстрованого 03.05.2007р. за № 05) між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ) та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» (70030, Запорізька область, Вільнянський район, с. Михайлівка, вул. Шкільна, 11, ), на умовах поданого Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» проекту, у наступній редакції (текст редакції викладений в рішенні).

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м.Запоріжжя звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 р. по справі №908/996/17, за змістом якої останній просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 р. по справі №908/996/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що рішення господарського суду є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права за висновками суду, які не відповідають фактичним обставинам справи, з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Скаржник посилається на те, що С(Ф)Г «ОСОБА_6М.» під час звернення до Головного управління, не в повному обсязі довело та не обґрунтувало свої вимоги в частині наявності у нього переважного права на поновлення договору оренди в звязку з належним виконанням ним своїх обовязків за умовами договору, у відповідності до вимог ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Суд першої інстанції визнав укладеною додаткову угоду, яка уповноваженою особою Головного управління Держгеокадастру у Запорізької області не підписувалась та відповідно у передбачений законом спосіб не реєструвалась.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2017р. визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Дучал Н.М., судді Агапов О.Л., Склярук О.І.

У звязку з перебуванням у відпустці судді Агапова О.Л., для розгляду клопотання СФГ «ОСОБА_6М.» про участь представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.07.2017р. визначено склад колегії суддів : головуючий суддя Дучал Н.М., судді Геза Т.Д., Склярук О.І.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 24.07.2017р. задоволено клопотання СФГ «ОСОБА_6М.» про участь представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 р. по справі №908/996/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Представниками позивача у судовому засіданні підтримано позицію, викладену у запереченнях №930 від 24.07.2017р. на апеляційну скаргу, в яких позивач просить апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м.Запоріжжя залишити без задоволення, рішення господарського суду від 19.06.2017р. по справі №908/996/17 залишити без змін.

Згідно з вимогами ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України судове засідання відбувалось в режимі відеоконференції за клопотанням відповідача.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Донецьким апеляційним господарським судом встановлено наступне.

10.04.2007р. між Вільнянською районною державною адміністрацією Запорізької області (Орендодавцем, третьою особою у справі) та Селянським (фермерським) господарством «ОСОБА_6М.» (Орендарем, позивачем у справі) було укладено договір оренди землі (надаліДоговір), відповідно до п. п. 1, 2 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 17,6088га, на території Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, яка знаходиться за адресою: землі Любимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Кадастровий номер: :07:001:0064.

Договір укладено терміном на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.7 договору).

Згідно з п. 31 Договору до обовязків Орендаря віднесено, зокрема, після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку Орендодавця у належному стані.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (п.43 Договору).

На виконання умов договору сторонами підписаний Акт прийому-передачі обєкта оренди від 10.04.2007р.

Договір оренди землі зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» 03.05.2007 р. за № 05.

Таким чином, з врахуванням приписів п. 7 та п. 43 договору, договір діяв до 03.05.2017р. включно.

17.03.2017р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням (вих. № 58), в якому просив поновити термін дії договору оренди землі, укладеного 10.04.2007р. щодо оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 17,6088 га з кадастровим номером: :07:001:0064 земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у державній власності, строком на 10 років, для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, та укласти додаткову угоду, проект якої додається до даного листа на 1 (одному) аркуші в трьох екземплярах.

Лист-повідомлення позивача згідно відмітці на заяві одержаний ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області 29.03.2017 р.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області 14.04.2017 р., за результатами розгляду заяви позивача від 17.03.2017р., направило позивачу лист-повідомлення № 27-8-0.6-2348/2-17, в якому зазначило, що не погоджується із запропонованими умовами, викладеними позивачем в листі-повідомленні та в проекті додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 10.04.2007 р., зареєстрованого 03.05.2007 р. № 05, у зв'язку з чим договір оренди землі буде вважатися припиненим 04.05.2017 року. Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказував, що відмова відповідача в поновленні договору оренди землі є незаконною, оскільки позивачем при зверненні до Орендодавця з пропозицією про поновлення договору оренди землі дотримано всі вимоги Закону України «Про оренду землі».

Не погодившись з зазначеною відмовою, позивач звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 2013 року). Законом України від 6 вересня 2012 року № 5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (який набрав чинності 01 січня 2013 року) внесено зміни до Земельного кодексу України відповідно до яких з 01 січня 2013 року повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України). Таким чином, з 1 січня 2013 року від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а отже, районні державні адміністрації з 2013 року позбавлені таких повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» постановлено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком. Реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2 (п. 2). Установити, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (п. 3).

Враховуючи наведене, після укладення між Вільнянською районною державною адміністрацією (Орендодавцем) та позивачем (Орендарем) договору оренди землі та станом на час закінчення терміну, на який його було укладено, відбулись зміни в чинному законодавстві. І, як наслідок, через таку зміну законодавчих та інших підзаконних нормативно-правових актів, змінився і Орендодавець земельної ділянки за договором оренди землі, яким на даний час є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між позивачем та відповідачем, регулюються насамперед Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частиною 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства ( ст.13 Закону України «Про оренду землі»).

За положеннями ч.ч. 1 - 4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Укладаючи договір оренди землі від 10.04.2007р. сторонами обумовлено переважне право орендаря після закінчення строку договору на поновлення договору на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 10 днів до закінчення дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 7 договору).

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Судом першої інстнації встановлено, що з метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням № 58 від 17.03.2017р. Даним листом-повідомленням орендар просив поновити термін дії договору строком на 10 років для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. До зазначеного листа-повідомлення додані документи, наявність яких вимагається діючим законодавством, зокрема, проект додаткової угоди до договору оренди землі. Лист-повідомлення отриманий відповідачем 29.03.2017 р., про що свідчить відмітка на ньому.

Відмовляючи у продовженні строку дії договору, про що позивачу направлений лист №27-8-0.6-2348/2-17 від 14.04.2017р., відповідач не вказав жодного порушення орендарем приписів діючого законодавства або умов договору, а лише зазначив, що не погоджується із запропонованими умовами, викладеними в листі-повідомленні та проекті додаткової угоди.

Аналіз умов додаткової угоди, показує, що умови, викладені в ній, а саме: поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, відповідають вимогам, встановленим законодавством при поновленні договору оренди відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Отже, позивач скористався наданим йому правом на продовження дії договору оренди землі та своєчасно повідомив орендодавця про наявність наміру в подальшому користування обєктом оренди на тих самих умовах та на той самий строк, що визначені сторонами в договорі від 10.04.2007 р.

В свою чергу, пунктом 31 договору встановлені обовязки орендаря, зокрема, сторонами узгоджено, що орендар зобовязаний виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом, договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; використовувати земельну ділянку відповідно до цільового призначення та умов договору, дотримуватися при цьому вимог чинного земельного законодавства державних і місцевих стандартів, норм і правил щодо використання землі; використовувати орендовану земельну ділянку, не допускаючи погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності; після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані. Обов'язки землекористувачів також визначені статтею 96 Земельного кодексу України.

Будь-яких доказів на підтвердження фактів порушення орендарем (землекористувачем) покладених на нього обовязків, відповідачем суду не надано.

Довідка Вільнянського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області №915/10/08-06-07 від 29.05.2017 р. свідчить про відсутність заборгованості С(Ф)Г «ОСОБА_6М.» з податків, зборів, платежів що контролюються органами доходів і зборів.

Вільнянською районною державною адміністрацією (третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, у даній справі) в письмових поясненнях, підтверджено належне виконання С(Ф)Г «ОСОБА_6М.» обовязків, як орендаря земельної ділянки.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» зобовязує особу, яка бажає продовжити дію договору оренди, надати лише лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди до нього. Надання інших документів, в тому числі і доказів належного виконання зобовязань за договором оренди, відповідно і вимагання їх у орендаря органом державної влади є безпідставним в силу Конституції та чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» саме на орган державної влади покладений обовязок узгодити з орендарем істотні умови, перевірити факти належного використання земельної ділянки тощо.

Відповідач доказів протиправної поведінки позивача під час дії договору оренди землі від 10.04.2007 р. суду не надав; позицію позивача щодо належного виконання зобовязань за договором не спростував.

Відмовляючи у продовженні строку дії договору, про що позивачу направлений лист №27-8-0.6-2348/2-17 від 14.04.2017р., відповідач не зазначив жодного порушення орендарем приписів діючого законодавства або умов договору. А лише зазначив, що не погоджується із запропонованими умовами, викладеними в листі-повідомленні та проекті додаткової угоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що орендар належно виконував обов'язки за умовами договору, своєчасно звернувся до орендодавця з листом-повідомленням про поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були ним передбачені, а тому, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк та на поновлення договору оренди землі відповідно до ч. 1 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Відносно посилання відповідача на недосягнення домовленості щодо істотних умов договору, в т.ч., розміру орендної плати, судом першої інстанції вірно зазначено, що жодних спорів сторін щодо оплати орендних платежів у неналежному розмірі під час дії договору оренди, а також після відмови відповідача продовжити його дію, матеріали справи не містять. Відповідачем при відмові в продовженні дії спірного договору питання невідповідності орендної плати чинному законодавству не порушувалося. Крім того, питання щодо збільшення розміру орендних платежів підпадає під дію та регулювання ст. ст. 181, 188 ГК України і повинно вирішуватися сторонами окремо від питання продовження дії самого договору оренди.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Згідно частини 11 статті 33 цього Закону України «Про оренду землі» відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, законодавством прямо передбачено оскарження відмови в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі у судовому порядку, тому. у разі визнання такої відмови органу в судовому порядку незаконною, права землекористувача підлягають захисту, у відповідності до вищенаведених вимог закону, шляхом поновлення його порушених прав, що виникли в результаті такої відмови органу, у звязку з чим, вимога про зобовязання укласти додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.04.2007 р. заявлена обґрунтовано.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського Кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо, зокрема, існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України, спори, що виникають при укладанні договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена обов'язковість оформлення додаткової угоди до договору оренди землі для оформлення факту його поновлення.

Отже, способом захисту порушеного права є спонукання до укладення додаткової угоди, оскільки без її підписання сторонами та належного оформлення, договір оренди землі не буде поновлений, тобто права та обовязки особи не будуть у належний спосіб встановлені на новий термін.

Як зазначено судом, зміст та умови додаткової угоди відповідають вимогам чинного законодавства, а саме приписам Закону України «Про оренду землі», Цивільного кодексу України. Ведення товарного сільськогосподарського виробництва на спірній земельній ділянці для позивача є його єдиним видом діяльності, яка забезпечує отримання прибутку, враховуючи специфіку яка зумовлена його місцезнаходженням та родом діяльності, у звязку з чим, судом враховано позицію Вільнянської районної Державної адміністрації Запорізької області щодо поновлення договору оренди землі саме з позивачем, оскільки ним належним чином виконувалися зобовязання за договором оренди.

Судом першої інстанції також правомірно прийнято до уваги, що за протоколом наради із врегулювання конфліктних ситуацій щодо земельних відносин, яка відбулась у Запорізькій облдержадміністрації 14.12.2015 року, першим заступником голови облдержадміністрації, на якому був присутнім особисто в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області наголошено на необхідності поновлення договорів оренди та надання в оренду земель державної власності саме фермерським господарствам, підприємствам, що розташовані на території відповідної ради та які несуть основне соціальне навантаження, забезпечують робочими місцями місцевих жителів та наповнюють місцеві бюджети. За результатами зазначеної наради, Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області доручено при поновленні договорів оренди земельних ділянок суворо дотримуватись норм Закону України «Про оренду землі».

Крім того, відповідно до протоколу наради щодо вирішення земельних питань, яка відбулась 24.12.2015р. в облдержадміністрації, в тому числі за участю прокурора Запорізької області, начальника ГУНП України у Запорізькій обласні встановлено факти: щодо безпідставних відмов територіальних органів Держгеокадастру у погодженні та затвердженні землевпорядної документації з надуманих причин; щодо безпідставних відмов в поновленні договорів оренди землі державної власності сільськогосподарського призначення.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.03 у справі «Стретч проти Об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст. 1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» судом зазначено, що ст.1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що законні права позивача підлягають захисту, шляхом визнання незаконною відмови Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 14.04.2017 р. № 27-8-0.6-2348/2-17 в поновленні договору оренди землі від 10.04.2007р., та укладення додаткової угоди про поновлення терміну дії зазначеного договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які передбачені договором від 10.04.2007р., на строк десять років, в редакції додаткової угоди, наданій позивачем до листа-повідомлення від 17.03.2017 р. № 58.

При викладенні резолютивної частини рішення місцевим господарським судом обґрунтовано враховано приписи статті 84 ГПК України та положення пункту 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» № 6 від 23.03.2012 р.

Виходячи з вищезазначеного, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Запорізької області від 19.06.2017р. у справі №908/996/17.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на заявника.

Результати апеляційного провадження у справі №908/996/17 оголошені в судовому засіданні.

Керуючись статями 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 (підписано 21.06.2017р.) по справі №908/996/17 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.06.2017 по справі №908/996/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів .

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Судді Т.Д. Геза

ОСОБА_3

Надруковано: 5 екз..

1.позивачу

1. відповідачу

1.3 особі

1. у справу

1. ГСЗО