Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

10.08.2017 Справа № 927/497/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер",

вул. Товарна, 35, м. Біла Церква, Київська область, 09114

до Публічного акціонерного товариства "Ічнянський молочно-консервний комбінат",

вул. Вишнева, 4, м. Ічня, Чернігівська область, 16703

про стягнення 1649896,30 грн.

cуддя Демидова М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №1 від 01.06.2017;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 26.06.2017;

встановив:

До Господарського суду Чернігівської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Росер" із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Ічнянський молочно-консервний комбінат" про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1384898 грн. 20 коп. за укладеним між сторонами договором про організацію перевезень вантажів у власних вагонах від 04.05.2012 №04/05, пені у розмірі 169450 грн. 84 коп., 3% річних у розмірі 18276 грн. 12 коп. та інфляційних нарахувань у розмірі 184 грн. 21 коп.

У судове засідання 01.08.2017 прибули повноважні представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги. В своїх поясненнях зазначив, що наявність договірних відносин між позивачем і відповідачем підтверджується укладеними додатковими угодами до договору, заявками на відправлення вантажу, здійсненням розрахунків за надані послуги транспортного експедирування за виставленими рахунками, посиланням в платіжних доручення при оплаті наданих послуг у графі "призначення платежу"на договір №04/05 від 04.05.2012.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, свої заперечення обґрунтовував тим, що договір від 04.05.2012 №04/05 діяв до 31.12.2012, протягом 2014-2015 років між позивачем і відповідачем відсутні договірні правовідносини. Заявки, які містяться в матеріалах справи не мають ознак господарського договору, так як не містять предмету, ціни договору, строку виконання зобов'язання і згоди іншої сторони. Надані позивачем копії дублікатів накладної СМГС є недопустимими доказами, що доводять факт укладання договору та здійснення перевезення, оскільки в них відсутні відомості про те, що позивач є перевізником чи експедитором даного вантажу, також відсутні відомості про прибуття вантажу за адресою отримувача та видачу його одержувачу. Акти виконаних робіт, на які посилається позивач, не є первинними документами та не містять підпису осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій і дані господарські операції відповідачем не були відображені у податковому обліку. Між позивачем і відповідачем підписаний акт виконаних робіт №152/150 від 29.08.2016, який оплачено відповідачем у сумі 558000 грн. 00 коп. Позивачем не пред'являлась вимога про сплату заборгованості у сумі 102 212 грн. 00 коп., тому нарахування пені, відсотків та інфляційних втрат є неправомірним.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх в судовому засіданні під час судового розгляду справи представників сторін, суд встановив такі фактичні обставини.

Свої вимоги позивач обґрунтовує несплатою відповідачем послуг, що були надані останньому з організації перевезення вантажів вагонами позивача в міжнародному сполученні в період липня-серпня 2016 року з посиланням на Договір 04/05 від 04.05.2012 про організацію перевезень вантажів, заявки відповідача та товаро-транспортні накладні СМГС.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про транспортно-екпедиторську діяльність» відносини в галузі транспортно-експедиторської діяльності регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, законами України "Про транспорт", "Про зовнішньоекономічну діяльність», "Про транзит вантажів", цим Законом, іншими законами, транспортними кодексами та статутами, а також іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до положень ст. 929 ЦК України, ст. 316 ГК України, ст.ст. 1, 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних із перевезенням вантажу, тобто сторонами такого договору є експедитор і клієнт, на виконання доручень якого діє експедитор.

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська діяльність здійснюється суб'єктами господарювання різних форм власності, які для виконання доручень клієнтів чи відповідно до технологій роботи можуть мати: склади, різні види транспортних засобів, контейнери, виробничі приміщення тощо.

Так, позивач зазначає, що на підставі заявок відповідача на експедирування вантажу (заявки №26-07/16 від 26.07.2016 щодо подачі 1 вагону 68 тон для перевезення молока згущеного по маршруту Ічня ст.Хамза УЗБ, заявки №27-07/16 від 27.07.2016 щодо подачі 2 вагонів по 64 тони для перевезення молока згущеного по маршруту Ічня ст. Джума, заявки №07-09/16 від 08.09.2016 щодо подачі 2 вагонів по 64 тони для перевезення молока згущеного по маршруту Ічня ст. Джума ; №02-08/16 від 22.08.2016 щодо подачі 1 вагону 68 тон для перевезення молока та вершків згущених по маршруту Ічня ст. Кишли ; №07-09/16 від 08.09.2016 щодо подачі 3 вагонів по 68 тон для перевезення молока та вершків згущених по маршруту Ічня ст. Бурундай; №26-07/16 від 26.07.2016 щодо подачі 1 вагону 68 тон для перевезення молока згущеного (концентрату) по маршруту Ічня ст.Хамза УЗБ; №02-08/16 від 02.08.2016 щодо подачі 1 вагону 68 тон для перевезення молока та вершків згущених по маршруту Ічня ст. Кишли (а.с. 19-25)) ТОВ «Росер» здійснювалась подача власних вагонів на станцію Ічня для подальшого транспортування вантажу у визначені відповідачем напрямки.

Відповідно до ч.11 ст.9 Закону України «Про транспортно - експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути:

авіаційна вантажна накладна (Air Waybill);

міжнародна автомобільна накладна (CMR);

накладна СМГС (накладна УМВС);

коносамент (Bill of Lading);

накладна ЦІМ (CIM);

вантажна відомість (Cargo Manifest);

інші документи, визначені законами України.

Позивачем у підтвердження виконання послуг по експедируванню вантажу надані копії накладних СМГС №43719673 (поставка молочної продукції за маршрутом Ічня- Хамза у вагоні 24469215), №44008522 (поставка молочної продукції за маршрутом Ічня- Кішли у вагоні 28066421 ЛГ), №44200483 (поставка молочної продукції за маршрутом Ічня- Гипджак у вагоні 24376881), №44231660 (поставка молочної продукції за маршрутом Ічня-Бурундай у вагоні 24376808), №44387660 (поставка молочної продукції за маршрутом Ічня-Кішли у вагоні 24340341), №44353753(поставка молочної продукції за маршрутом Ічня- Хамза у вагоні 28812600) (а.с. 33-39), Договори на транспортне експедиторське обслуговування з виконавцями (експедиторами), акти здачі - прийняття послуг на транспортування вагонів з виконавцями (експедиторами), платіжні доручення та рахунки на оплату послуг ( а.с. 157-240).

Відповідач проти отримання зазначених послуг заперечує в повному обсязі та зазначає, що позивачем не надано доказів отримання вантажу вантажовідправниками.

Відповідно до ч.12 ст.9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Транспортними документами в спірних правовідносинах є накладні СМГС.

Порядок складання та здійснення перевезень по накладним СМГС передбачений Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951.(зі змінами та доповненнями станом на 1 липня 2011 року).

Відповідно до зазначеної Угоди, Договір перевезення оформляється накладною єдиного зразка.

Накладна складається з листів:

1 - оригінал накладної (супроводжує вантаж до станції призначення і видається отримувачу з листом 5 і вантажем);

2 - дорожня відомість (супроводжує вантаж до станції призначення і залишається на залізниці призначення);

3 - дублікат накладної (видається відправнику після укладення договору перевезення);

4 - лист видачі вантажу (супроводжує вантаж до станції призначення і залишається на залізниці призначення)

5 - лист повідомлення про прибуття вантажу (супроводжує вантаж до станції призначення і видається отримувачу разом з листом 1 та вантажем).

Листи 1, 2, 4 і 5 накладної супроводжують вантаж до станції призначення. Лист 3 накладної (дублікат накладної) повертається відправнику після укладення договору перевезення. Цей лист не має сили оригіналу накладної (листа 1 накладної).

У додатку 12.5 Угоди наведені пояснення по заповненню накладної СМГС, де в графі 97 листа 4 необхідно зазначити дату та час повідомлення отримувача про прибуття вантажу, а в графі 98 - видачу вантажу отримувачу, що підтверджується накладенням календарної печатки станції призначення, а прийняття отримувачем підтверджується його підписом.

Зворотна сторона листа 5, а саме графи 93 - 98 заповнюються у відповідності з поясненнями зворотної сторони листа 4.

Виходячи з викладеного, та враховуючи той факт, що перевезення у спірних правовідносинах здійснювались на підставі накладних СМГС (на що також посилається позивач), отже належним доказом відображення шляху прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення є накладні СМГС з відмітками про видачу вантажу отримувачу.

Разом з тим, в матеріалах справи містяться лише копії дублікатів перших сторінок накладних СМГС (для відправника) з заповненими графами « 1» - « 28». Будь-яких інших листів (їх копій) вищезазначених накладних СМГС з відповідними відмітками у графах про інформацію щодо «отримання вантажу отримувачем у пункті призначення» в матеріалах справи відсутні.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують отримання вантажу (молочної продукції) вантажоотримувачами за накладними СМГС: №43719673 по маршруту Ічня- Хамза, №44008522 по маршруту Ічня- Кішли, №44200483 по маршруту Ічня- Гипджак, №44231660 по маршруту Ічня-Бурундай, №44387660 по маршруту Ічня-Кішли, №44353753 по маршруту Ічня -Хамза.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд не приймає посилання позивача на Договори на транспортно- експедиторські обслуговування з виконавцями (експедиторами): №RTLG03/05 від 14.08.2015 з ТОВ «ОСОБА_3 ОСОБА_4», №55/15 від 22.06.2015 з ТОВ «Транс-Фор», №01/Н від 23.08.2016 з «N&N» LTD, №1484-Ф від 14.03.2016 з ТОВ «Феррінтранссервіс», акти здачі - прийняття послуг на транспортування вагонів з виконавцями (експедиторами), електронне листування між позивачем та відповідачем, платіжні доручення, рахунки на оплату послуг та інше як належні докази надання послуг, оскільки зазначені документи не відображають шлях прямування та отримання вантажу вантажоотримувачами.

Направлені позивачем акти виконаних робіт (послуг): №214/178 від 31.10.2016 на суму 40731 грн. 00 коп.; №213/164 від 31.10.2016 на суму 169464 грн. 75 коп.; №215/186 від 31.10.2016 на суму 254400 грн. 00 коп.; №251/196 від 01.12.2016 на суму 254237 грн. 00 коп.; №252/208 від 01.12.2016 на суму 171204 грн. 00 коп.; №253/209 від 01.12.2016 на суму 333329 грн. 00 коп. (а.с. 47-53) відповідачем також підписані не були, докази вручення актів містяться в матеріалах справи (а.с. 61-62).

Що стосується поставки молочної продукції по маршруту Ічня-Джума за накладною СМГС 43846997, господарський суд зазначає наступне:

В матеріалах справи наявні заявка відповідача №27-07/16 від 27.07.2016 щодо подачі 2 вагонів по 64 тони для перевезення молока згущеного по маршруту Ічня ст. Джума для вантажоотримувача Комітету по управлінню державними резервами при Кабінеті Міністрів республіки Узбекистан (Узкомгосрезерв), копія дублікату накладної СМГС 43846997, де зазначено про завантаження 11.08.2016 вагону 24553125ЧФМ продукцією з молока та вершків згущених та відправка за маршрутом Ічня Джума.

Докази отримання вантажу вантажоотримувачем - Комітетом по управлінню державними резервами при Кабінеті Міністрів республіки Узбекистан (Узкомгосрезерв) в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, в матеріалах справи наявний акт приймання - передачі виконаних робіт (транспортно-експедиційних послуг) за №152/150 від 29.08.2016 на суму 660212 грн. 00 коп. по маршруту ст.Ічня-ст.Джума УЗБ у вагонах 24597117 та 24553125, що підписаний повноважними представниками як позивача так і відповідача (а.с. 48).

Отже, позивачем належним чином доведено виконання ним обовязку по організації перевезення молочної продукції по маршруту ст.Ічня-ст.Джума на суму 660212грн.

Зазначені послуги були оплачені відповідачем частково на суму 558 000 грн.

Заборгованість відповідача становить 102 212грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актив цивільного законодавства.

В матеріалах справи наявний рахунок №150 від 04.08.2016 на оплату послуг в сумі 660 212грн. та докази його направлення на електронну адресу відповідача 04.10.2016.

Враховуючи положення ст..530 ЦК України у відповідача виник обовязок по оплаті отриманих ним послуг з 04.10.2016, а прострочення виконання зобовязання починається з 12.10.2016.

З врахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з відповідача у сумі 102212грн. за послуги по перевезенню вантажів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В стягненні іншої частини боргу в сумі 1 282686,20 грн. слід відмовити у звязку з недоведеністю надання послуг.

Суд не приймає доводи відповідача про відсутність підстав для оплати суми заборгованості у сумі 102 212грн. у звязку з не отриманням ним претензії на підставі вищевикладеного.

Що стосується здійснених позивачем нарахувань інфляційних в сумі 77 271,21грн. та 3% річних в сумі 18 276,12грн. суд зазначає наступне:

У відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, а саме в частині здійснених нарахувань інфляційних та річних за заявлений позивачем період з 06.10.2016 по 15.03.2017, нарахованих на суму наданих, але не сплачених послуг по акту приймання - передачі №152/150 від 29.08.2016 з урахуванням здійснених відповідачем оплат з 19.10.2016 по 11.11.2016 і зарахованих позивачем на оплату вищевказаного боргу.

Відповідачем доказів сплати заборгованості в іншому порядку та строки суду не надано.

Так, стягненню підлягають 4587,07 грн. річних та 2722,28 грн. інфляційних.

В решті нарахованих інфляційних та річних слід відмовити.

Щодо посилання позивача на укладений між сторонами Договір про організацію перевезень вантажів у власних вагонах № 04/05 (надалі Договір) як на підставу позовних вимог, господарській суд зазначає таке.

04.05.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Росер" та Публічним акціонерним товариством "Ічнянський молочно-консервний комбінат" укладено договір про організацію перевезень вантажів у власних вагонах № 04/05 (надалі Договір) (а.с. 14-18).

Відповідно до умов п.1.1 Договору виконавець зобов'язався за плату і за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією перевезень вантажів у власних вантажних вагонах (згідно з Цивільним та Господарським кодексом України) по території України, країнами СНД та Балтії.

Відповідно до пункту 11.1 Договору, договір набирає чинності з дати підписання сторонами та діє до 31.12.2012, у частині надання вагонів для перевезення вантажів та проведення розрахунків за надані послуги, пов'язані з перевезенням вантажів до повного здійснення розрахунків (п.11.1 Договору).

Відповідно до пункту 11.2 Договору, даний Договір може бути пролонгований на один рік шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди.

Отже, вищезазначений договір в частині надання позивачем послуг по організації перевезень вантажів відповідача припинив свою дію 31.12.2012 і пролонгація його була можлива лише за укладення додаткової угоди.

Докази пролонгації Договору, а саме відповідні Додаткові угоди в матеріалах справи відсутні.

Надані позивачем копії Додаткової угоди №1 від 27.04.2016 та Додаткової угоді №2 від 27.04.2016 суд не розцінює як доказ пролонгації Договору, оскільки оригінали зазначених угод суду не надані. Відповідач заперечує проти дійсності вищезазначеного договору та додаткових угод.

Разом з цим суд звертає увагу, що в Додаткових угодах сторони погодили можливість пролонгації Договору шляхом укладення Додаткових угод, проте у Додаткових угодах відсутні посилання на безпосередню пролонгацію Договору.

Виходячи з викладеного, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що Договір діяв після 31.12.2012.

Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню за період з 06.10.2016 по 15.03.2017 у сумі 169450 грн. 84 коп, і відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі, а відтак у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1642 грн. 82 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Ічнянський молочно-консервний комбінат" (вул. Вишнева, 4, м. Ічня, Чернігівська область, 16703, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росер" (вул. Товарна, 35, м. Біла Церква, Київська область, 09114, ) заборгованість у сумі 102212 грн. 00 коп., 2722,28 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу, 4587,07 3% річних та 1642 грн. 82 коп. судового збору. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні 10.08.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дата складення та підписання повного рішення 15.08.2017.

Суддя М.О. Демидова