донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

15.08.2017р. справа №908/935/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4

від позивача:ОСОБА_5, представник за дов. № 20 від 17.01.2017р.
від відповідача:не з"явився

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області
від12.06.2017 року
у справі№908/935/17 (суддя А.В.Ярешко)
за позовомКомунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя
до Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя
про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії за період з 01.04.2011р. по 31.10.2013р. у розмірі 156 008,67 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство «Водоканал» м.Запоріжжя звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя про стягнення заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії за період з 01.04.2011р. по 31.10.2013р. у розмірі 156 008,67 грн. (а.с.3-5).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.06.2017р. позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя на користь Комунального підприємства «Водоканал» м.Запоріжжя борг за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді у розмірі 156008,67грн., судовий збір у розмірі 2340,13грн. (а.с.122-124).

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем належним чином виконані умови договору №1 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2006 року в частині поставки теплової енергії в гарячій воді, натомість зі сторони відповідача умови договору щодо оплати отриманої теплової енергії в гарячій воді не виконані в повному обсязі, що є підставою для стягнення заборгованості.

Відповідач, Міське комунальне підприємство «Основаніє, звернувся із апеляційною скаргою, в якій зазначив, що рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2017р. є необґрунтованим, в ньому неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с. 133-135).

Зокрема, в апеляційній скарзі заявник посилається на те, що судом першої інстанції при вирішенні спору не взято до уваги той факт, що остання оплата була здійснена відповідачем 22.01.2013р. та строк позовної давності вже минув.

Крім того, апелянт зазначає, що заборгованість з 30.12.2013р. була списана керуючись положеннями Податкового кодексу України, нормами п.3 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку І «Загальні вимоги до фінансової звітності» та у зв»язку з закінченням строку позовної давності на підставі ст.257 розділу V Цивільного кодексу України.

Таким чином, як зазначає апелянт, у позивача не має правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з МКП «Основаніє» суми боргу у розмірі 156 008,67грн.

15.08.2017р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2017р. по вказаній справі залишити без змін (а.с.155-156). Відзив колегією суддів розглянутий та залучений до матеріалів справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи був визначений наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О. судді Чернота Л.Ф., Зубченко І.В.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у зв"язку з відпусткою судді - члена колегії Чернота Л.Ф., визначено наступний склад суду: головуючий суддя Радіонова О.О., судді Зубченко І.В., Попков Д.О.

У судове засідання з"явився представник позивача, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Апелянт у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на участь у суді апеляційної інстанції не скористався, про причину неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини другої статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 «Про судове рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визначається рішення, в якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, Комунальне підприємство «Водоканал» є юридичною особою (ідентифікаційний код 03327121), що підтверджено витягом з ЄДРПОУ та Статутом (а.с.10-11, 49-54).

Відповідно п. 1.1 Статуту Комунальне підприємство «Водоканал» є правонаступником майнових прав та обовязків Державного комунального підприємства Водоканал.

Одним із видів діяльності позивача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30).

Відповідач, Міське комунальне підприємство «Основаніє» є юридичною особою (ідентифікаційний номер 20485152), що підтверджено Статутом та безкоштовним запитом з ЄДР (а.с. 71-97, 98-101).

01.10.2006р. між Комунальним підприємством «Водоканал» (за договором енергопостачальна організація, далі - позивач) та КП «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об»єднання №4, (в подальшому) Міське комунальне підприємство «Основаніє» (за договором виконавець послуг, далі відповідач) було укладено договір №1 про постачання теплової енергії в гарячій воді (а.с.15-18).

Згідно п. 1.1 договору енергопостачальна організація бере на себе зобов»язання постачати виконавцю послуг теплову енергію в потрібних йому обсягах згідно з п.1.2, а виконавець послуг зобов»язується приймати та оплачувати її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору.

Розділом 2 договору сторони погодили умови і порядок постачання теплової енергії.

Згідно з п. 2.1 договору теплова енергія постачається виконавцю послуг в обсягах згідно з п. 1.2 цього договору на такі потреби: опалення в період опалювального сезону, підігрів води в період опалювального сезону.

Відповідно до п. 4.2.1 договору енергопостачальна організація зобовязана забезпечувати постачання теплової енергії виконавцю послуг в обсягах обумовлених договором.

Згідно з п. 3.2.3 договору виконавець зобовязаний виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Шостим розділом договору сторони визначили порядок розрахунків.

Розрахунки за даним договором здійснюються виключно в грошовій формі відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів (цін) діючих на час розрахунків (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 6.4 договору енергопостачальна організація з 7 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, надає виконавцю послуг документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт здачі-прийняття теплової енергії;

- податкову накладну (платника ПДВ)

- акт звіряння розрахунків (за вимогою виконавця послуг).

В пункті 6.5 договору сторони погодили, що отриманий акт здачі-прийняття теплової енергії виконавець послуг повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу енергопостачальної організації на протязі пяти днів з дати отримання.

Пункти 6.6, 6.8 договору з урахуванням протоколу розбіжностей від 13.12.2006р. закріплюють, що підставою для розрахунків виконавця послуг з енергопостачальною організацією є акт здачі-прийняття теплової енергії, підписаний обома сторонами. Оплата за спожиту теплову енергію проводиться у термін до 27 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Сторони щоквартально, з ініціативи енергопостачальної організації, проводять звірку взаємних розрахунків за фактично спожиту теплову енергію з підписанням акту звірки.

Згідно з пунктами 10.1, 10.4 договору цей договір набуває чинності після підписання обома сторонами та діє з 01.10.2006р. по 30.09.2007р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання. Усі зміни та доповнення до договору повинні бути оформлені письмово, узгоджені та підписані обома сторонами.

У разі ліквідації, реорганізації однієї із сторін договору згідно з відповідним законодавством України, виконавець послуг не звільняє від обовязку повної сплати за спожиту теплову енергію.

Сторони доказів припинення дії договору суду не надали, отже, на момент розгляду справи умови договору є чинними.

Протоколом розбіжностей від 13.12.2006р., додатковою угодою №1 від 28.12.2007р., додатковою угодою №2 від 01.10.2006р., додатковою угодою №3 від 30.11.2011р., додатковою угодою №4 від 25.07.2012р. вносились зміни до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №1 від 01.10.2006р.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від 25.07.2012р. відбулася заміна кредитора з Комунального підприємства Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання №4 на Міське комунальне підприємство Основаніє , відповідно до ст.512 ЦК України (заміна кредитора внаслідок реорганізації) (а.с.21, зворотній бік).

Всі інші умови договору залишились без змін і є обовязковими для виконання сторонами.

На виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №1 від 01.10.2006р. за період з 01.04.2011р. по 31.10.2013р. Комунальним підприємством Водоканал було відпущено теплову енергію на користь Комунального підприємства Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання №4 всього на суму 180 538,08грн, що підтверджується наступними Актами здачі-прийняття наданих послуг, підписаними і скріпленими печаткою з обох сторін: акт від 30.04.2011р. на суму 7560,35грн; акт від 31.05.2011р. на суму 2032,07грн; акт від 30.06.2011р. на суму 2032,07грн; акт від 31.07.2011р. на суму 2032,07грн; акт від 31.08.2011р. на суму 3927,05грн; акт від 30.09.2011р. на суму 3927,05грн; акт від 31.10.2011р. на суму 6440,74грн; акт від 30.11.2011р. на суму 13137,01грн; акт від 31.12.2011р. на суму 10655,94грн; акт від 31.01.2012р. на суму 11303,87грн; акт від 29.02.2012р. на суму 14146,75грн; акт від 31.03.2012р. на суму 11269,94грн; акт від 30.04.2012р. на суму 5187,40грн; акт від 31.05.2012р. на суму 2349,86грн; акт від 30.06.2012р. на суму 2349,86грн; акт від 31.07.2012р. на суму 2349,86грн; акт від 31.08.2012р. на суму 2349,86грн; акт від 30.09.2012р. на суму 2349,86грн; акт від 31.10.2012р. на суму 2349,86грн; акт від 30.11.2012р. на суму 5346,38грн; акт від 31.12.2012р. на суму 11513,11грн; акт від 31.01.2013р. на суму 13490,08грн; акт від 28.02.2013р. на суму 10468,08грн; акт від 31.03.2013р. на суму 10759,93грн; акт від 30.04.2013р. на суму 3882,07грн; акт від 31.05.2013р. на суму 2349,86грн; акт від 30.06.2013р. на суму 2349,86грн; акт від 31.07.2013р. на суму 2349,86грн; акт від 31.08.2013р. на суму 2349,86грн; акт від 30.09.2013р. на суму 2349,86грн; акт від 31.10.2013р. на суму 5577,66грн. (а.с.22-33)

Як вказує позивач, відповідач частково виконав свої зобовязання щодо оплати відпущеної теплової енергії, сплативши на користь КП Водоканал грошові кошти загалом у розмірі 24529,41грн., що підтверджується виписками з особового рахунку КП Водоканал від 19.10.2012р. на суму 2 349,86грн, від 16.11.2012р. на суму 2 349,86грн, від 19.12.2012р. на суму 5346,38грн, від 22.01.2013р. на суму 11513,11грн, а також узгодженням №189 від 01.12.2012р. про проведення заліку взаємних боргів на суму 2970,20грн., які наявні у матеріалах справи (а.с.39, 40, 41, 42, 43).

Таким чином, за відповідачем виникла заборгованість перед КП Водоканал за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №1 від 01.10.2006р. за отриману ним теплову енергію по обєкту: житловий будинок по вул.Вузлова,21 за період з 01.04.2011р. по 31.10.2013р. на суму у розмірі 156 008,67грн.

Як зазначає позивач, 01.05.2014р. між КП Водоканал та МКП Основаніє був підписаний Акт звірки взаємних розрахунків за вказаним договором станом на 01.05.2014р., відповідно до якого, заборгованість відповідача, МКП Основаніє перед позивачем, КП Водоканал складає 156 850,24 грн.

Відповідач в порушення умов договору в узгоджені строки не розрахувався за спожиту теплову енергію, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.04.2011р. по 31.10.2013р. на суму 156 008,67грн.

За таких обставин позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення боргу з постачання теплової енергії у розмірі 156 008,67грн.

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Господарського процесуального кодексу України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи статті 11 ЦК України передбачають, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов»язан вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов»язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як передбачає ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у встановлений строк.

Пункти 6.6, 6.8 договору з урахуванням протоколу розбіжностей від 13.12.2006р. закріплюють, що підставою для розрахунків виконавця послуг з енергопостачальною організацією є акт здачі-прийняття теплової енергії, підписаний обома сторонами. Оплата за спожиту теплову енергію проводиться у термін до 27 числа місяця, наступного за розрахунковим.

За отримані послуги з постачання теплової енергії відповідач не розрахувався. Неналежне виконання відповідачем зобовязань з оплати за вказаним договором підтверджено матеріалами справи та не спростовується відповідачем, а тому судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованості за отримані послуги з постачання теплової енергії за договором №1 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2006р. у сумі 156 008,67грн., розмір якої доведений та підтверджений документально.

Втім, відповідач заперечує проти наявності заборгованості, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності.

Щодо твердження апелянта стосовно того, що позивачем пропущений строк позовної давності колегія суддів відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до п. 4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, строк позовної давності за зобов'язанням відповідача сплатити суму заборгованості за поставлену за договором №1 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2006р. теплову енергію переривався 01.05.2014р. підписанням сторонами акту звірки розрахунків станом на 01.05.2014р., що свідчить про визнання відповідачем заборгованості.

Таким чином, за таких обставин строк позовної давності знову почав свій перебіг 02.05.2014р. та сплинув 02.05.2017р.

З матеріалів справи вбачається, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду Запорізької області 29.04.2017р. (згідно штампу поштової установи на конверті), тобто в межах загального строку позовної давності (з урахуванням його переривання 02.05.2014р.) щодо вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

Враховуючи викладене, твердження заявника апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, не знайшло свого підтвердження, в звязку з чим Донецький апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статями 33, 34, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міського комунального підприємства «Основаніє» м.Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2017 року у справі №908/935/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 12.06.2017 року у справі №908/935/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.О.Радіонова

Судді І.В.Зубченко

ОСОБА_3

Надр.5 прим:1 у справу; 1позивачу; 1 відповідачу; 1 ДАГС; 1ГС Запорож. обл.