Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

07серпня 2017 року Справа №927/532/17

Позивач: Публічне акціонерне товариство Укртелеком,

бульвар. ОСОБА_1, 18, м. Київ, 01601

В особі: Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком,

пр-т. Миру, 28, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації,

пр-т. Миру, 116А, м. Чернігів, Чернігівська область 14028

Предмет спору: про стягнення 216532,82 грн.

Суддя І.Г. Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 1327 від 12.12.2016, представник

від відповідача: ОСОБА_3 керівник, розпорядження від 04.01.2010 за № 2-ос

В судовому засіданні 07.08.2017 року, після закінчення оголошених перерв у судових засіданнях 15.06.2017 та 26.06.2017, оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством Укртелеком, в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, подано позов до Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації про стягнення боргу в сумі 216955,29 грн. по компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, за період з січня 2016 року по грудень 2016 року.

Позивачем у судовому засіданні 07.08.2017 подано заяву про зменшення позовних вимог на 422,47 грн. в частині стягнення боргу по компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян у спірному періоді. Подану заяву позивач обґрунтував тим, що на виконання вимог ухвали суду від 26.06.2017 року, сторонами проведено звіряння даних, що внесені до форми 2-а пільга розрахунки вартості послуг, наданих пільговикам із даними Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги. За результатами звірки відповідач листом від 17.07.2017 за № 07/4528 повідомив позивача про наявність розбіжностей у спірному періоді по визначеному колу осіб, у звязку з чим позивачем було проведено перерахунок суми, заявленої до стягнення. Згідно проведеного позивачем перерахунку сума компенсації вартості телекомунікаційних послуг, наданих пільговим категоріям громадян, у період з січня 2016 року по грудень 2016 року склала 216532,82 грн. (а.с.137-138).

Частинами 4 та 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог. Господарський суд не приймає зменшення розміру позовних вимог, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї небудь права та охоронювані законом інтереси.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши повноважних представників сторін, заяву про зменшення позовних вимог на 422,47 грн. прийняв та продовжив розгляд справи з урахуванням прийнятої заяви.

Позивач у судовому засіданні 07.08.2017, з посиланням на ст. 63 ЗУ Про телекомунікації, п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, ч. 6 ст. 48, підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 89, ст. 102 Бюджетного кодексу України, Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002 Про затвердження порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, - позовні вимоги підтримав з урахуванням поданої заяви.

Відповідач відзивом на позов (а.с.90-92) та повноважний представник відповідача у судових засіданнях 15.06.2017, 26.06.2017 та 07.08.2017 проти позовних вимог заперечив. Відповідач зазначив, що відповідно до підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій). Разом з тим, Законом України Про державний бюджет на 2016 рік відповідні субвенції передбачені не були, у звязку з чим кошти у вигляді субвенцій у спірному періоді до Чернігівського районного бюджету не надходили. Відповідач зазначив, що, як бюджетна установа, може мати бюджетні зобовязання лише за наявності відповідних бюджетних призначень, та повідомив, що бюджетні призначення на відшкодування послуг звязку, наданих пільговим категоріям населення,на 2016 рік не передбачались. В Управлінні за кодом бюджетної класифікації 090214 «Пільги окремим категоріям громадян з послуг звязку» в 2016-2017 роках рахунки не відкривались. Відповідач звернув увагу суду, що у відповідності до частини 10 ст. 78 Бюджетного кодексу України, після введення в дію закону про Державний бюджет України, органам державної влади та їх посадовим особам забороняється приймати рішення, що призводять до виникнення нових бюджетних зобовязань місцевих бюджетів, які не забезпечені бюджетними асигнуваннями, без визначення джерел коштів, виділених державою для виконання цих зобовязань.

Відповідач ствердив, що позовна заява не містить жодного правового обґрунтування віднесення Управління соціального захисту населення Чернігівської районної держаної адміністрації до категорії розпорядник бюджетних коштів. На думку відповідача, стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах може здійснюватися виключно з органу державної влади, що здійснює виконання Державного бюджету.

Відповідач наголосив, що договір про надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям споживачів відповідно до чинного законодавства між сторонами у 2016 році не укладався, акти звірки розрахунків за надані населенню послуги звязку, на які надаються пільги, не звірялись та не підписувались.

Ухвалою суду від 26.06.2017 за клопотанням позивача строк розгляду справи було продовжено на 15 днів до 16 серпня 2017 року та зобовязано сторони провести звірку даних,що внесені позивачем до форми 2-а пільга «розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам» із даними Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, що ведеться відповідачем, про що скласти двосторонній акт(а.с.128,130-132). Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, заслухавши повноважних представників сторін, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 за № 2017 ІІІ.

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно Законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг звязку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Публічне акціонерне товариство „Укртелеком", в особі Чернігівської філії, надає телекомунікаційні послуги на пільгових умовах мешканцям Чернігівського району Чернігівської області, які підпадають під дію п.19 ч.1 ст.12, п.10 ч.1 ст.13, п.18 ч.1 ст. 14, п.20 ч.1 ст.15 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3552-XII (далі Закон № 3552-XII); п. 18 ст. 6-1, п. 10 ст. 6-2, п. 17 ст. 6-3, п. 19 ст. 6-4 ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ, п. 11ст. 20 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28.02.1991№796-XII (далі Закон № 796-XII); п. 6 ч.1 ст.6 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998№203/98-ВР (далі Закон №203/98-ВР);ч.5 ст.12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) та п. 4 ч.3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 за № 2402-ІІІ (далі - Закон № 2402-ІІІ).

Згідно п.19 ч. 1 ст.12 Закону „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за № 3551-XII, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Відповідно до п.10 ч. 1 ст.13 Закону № 3551-XII інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв'язку. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів, а для інвалідів Великої Вітчизняної війни та війни з Японією зі 100-процентною знижкою від затверджених тарифів.

Пунктом 18 ч. 1 ст.14 Закону № 3551-XII передбачене надання учасникам війни (статті 8, 9) таких пільг: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Згідно п.20 ч. 1 ст.15 Закону №3551-XII особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 10), надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонентна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів.

Порядок користування послугами зв'язку та оплати за встановлення квартирних телефонів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 18 ст.6-1Закону України Про жертви нацистських переслідувань від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ, колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, створених фашистською Німеччиною та її союзниками в період Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, надаються пільги, зокрема, позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата в розмірі 20 відсотків тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Пунктом 10 ст. 6-2 ЗУ від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ, колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років), в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаними інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, надаються такі пільги:позачергове безоплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв'язку. Абонентна плата за користування квартирним телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Виходячи зі змісту п. 17 ст. 6-3 ЗУ від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ колишнім в'язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання в період Великої Вітчизняної війни та Другої світової війни; особам, які були насильно вивезені на примусові роботи на територію Німеччини або її союзників, що перебували у стані війни з колишнім Союзом РСР, або на території окупованих Німеччиною інших держав; дітям партизанів, підпільників, інших учасників боротьби з націонал-соціалістським режимом у тилу ворога, яких у зв'язку з патріотичною діяльністю їх батьків було піддано репресіям, фізичним розправам, гонінням, надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язкута позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 відсотків тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Пунктом 19 ст. 6-4 ЗУ від 23.03.2000 за № 1584-ІІІ передбачено, що дружинам (чоловікам) померлих жертв нацистських переслідувань, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, надаються такі пільги: позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата в розмірі 20 відсотків від тарифів на основні та 50 відсотків - на додаткові роботи). Абонентна плата за користування телефоном установлюється в розмірі 50 відсотків затверджених тарифів.

Порядок користування послугами зв'язку та оплати встановлення квартирних телефонів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.11 ст.20 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " від 28.02.1991р. №796-XII, особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема: 50-процентна знижка плати за користування телефоном (абонентна плата, оплата послуг електрозв'язку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості). Зазначені у цьому пункті пільги надаються також членам сімей громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які проживають у жилих будинках (квартирах) усіх форм власності в межах норм, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч.1 ст.6 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист " від 24.03.1998 №203/98-ВР, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними надаються пільги: 50-відсоткова знижка плати за користування квартирним телефоном.

Згідно абз. 2 ч.5 ст.12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.91, особам, звільненим з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за встановлення і користування квартирним телефоном.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.01 за № 2402-ІІІ багатодітним сімям надаються пільги, зокрема, позачергове встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сімям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сімям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування, надаються пільги, передбачені частиною третьою, з урахуванням умов, визначених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ст. 17 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за №3551-XII, фінансування витрат, пов'язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Частиною 6 статті 6 Закону України Про жертви нацистських переслідувань від 20.03.2000 р. № 1584 -ІІІ передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з наданням пільг жертвам нацистських переслідувань, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно ст. 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991№ 796-XII, фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998 №203/98-ВР, реалізація обов'язкових цільових державних і місцевих програм соціального захисту ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ , а саме статтею 23 передбачено, що фінансове забезпечення витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів, що передбачаються в Державному бюджеті України на відповідний рік. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

За приписами ч. 3 ст. 63 Закону України „Про телекомунікації" від 18.11.2003 за № 1280-IV та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ від 11.04.2012 за № 295, телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Вказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обовязок оператора телекомунікаційних послуг надавати пільгові послуги звязку визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обовязок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно - правового акта, що регулює господарську діяльність.

Зі змісту підпункту б пункту 4 частини 1 ст. 89 та ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України (у редакції чинній у спірному періоді) вбачається, що до видатків місцевих бюджетів належать, в тому числі видатки на відшкодування вартості послуг звязку наданих пільговим категоріям громадян, що проводяться за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 за № 256 було затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок № 256), який (в редакції чинній у спірному періоді) визначав відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, в тому числі компенсаційних виплат за пільговий зв'язок.

Пунктом 2 Постанови КМУ від 04.03.2002 за № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги. Таким чином, чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги звязку пільговим категоріям громадян, при цьому, зобовязання сторін по даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації згідно Положення про управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням голови райдержадміністрації від 03.05.2017 за № 439 (далі Положення), утворюється головою районної державної адміністрації, входить до її складу і в межах відповідної адміністративно територіальної одиниці забезпечує виконання покладених на Управління завдань, зокрема забезпечує реалізацію державної політики на території району з питань соціального захисту населення, що включає призначення та виплату соціальної допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, встановлених законодавством України (пункти 1, 2, підпункт 4 пункту 4 Положення).

Управління відповідно до визначених повноважень виконує такі функції, в тому числі, організовує в межах своєї компетенції роботу щодо надання населенню пільг з оплати послуг звязку; проводить електронні звірки інформації з організаціями надавачами послуг щодо витрат, повязаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги; здійснює розрахунки з організаціями надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян та призначені житлові субсидії населенню; забезпечує ведення Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги (ЄДАРП) (пп. 29, 33 п. 5 Положення).

Пунктом 3 Порядку № 256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, тобто в даному випадку, Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації (відповідач по справі).

У відповідності до пунктів 10-11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою КМУ від 29.01.2003 за № 117, підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою 2-пільга. Уповноважений орган, у свою чергу, щомісяця має звірити інформацію, що міститься в реєстрі, з інформацією що надходить від підприємства та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадити розрахунки, до уточнення цієї інформації.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у спірному періоді щомісяця надсилав на адресу відповідача разом із супровідними листами від 07.04.2016 за № 11/206, від 11.05.2016 за № 351/11, від 06.07.2016 за № 357/11, від 10.06.2016 за № 366/11, від 06.07.2016 за № 358/11, від 08.08.2016 за № 11/509, від 08.09.2016 за № 11/628, від 06.10.2016 за № 11/720, від 14.11.2016 за № 11/826, від 14.12.2016 за № 11/885, від 06.01.2017 за № 11/911 та разом із претензією від 22.05.2017 за № 14-12/228 (а.с.12-22, 70-72, 75-76) розрахунки вартості послуг, наданих пільговикам, за формою 2-а пільга. Однак, відповідач ухилявся від проведення звірки інформації, що містилась в розрахунках позивача (форма 2-а пільга) та складання актів звіряння розрахунків(форма 3-а пільга).

На виконання вимог ухвал суду від 15.06.2017 та 26.06.2017 сторонами проводилась звірка даних, внесених позивачем до форми 2-а пільга розрахунки щодо вартості послуг наданих пільговикам по всім пільговим категоріям у період з січня 2016 року по грудень 2016 року із даними Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги, що ведеться відповідачем. За результатами звірки у сторін виявлено розбіжності щодо кола осіб, які мають право на послуги звязку на пільгових умовах та відповідно щодо вартості наданих послуг, про що відповідач повідомив позивача за результатами звірки листом від 11.07.2017 за № 07/4528 (а.с.139-140). В судовому засіданні 07.08.2017. представник відповідача заявив , що за результатами звірки : у 2015 році - на суму 456,28 грн., у 2016 році - на суму 422,47 грн. та у 2017 році - на суму 241,50 грн.

Враховуючи наявність у відповідача зауважень щодо включення позивачем до переліку пільговиків осіб, які вже померли в спірному періоді або зняті з реєстрації, позивачем, з урахуванням заявленого у позові періоду стягнення (з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року), було проведено перерахунок вартості наданих послуг, зменшено суму заявлених вимог на 422,47 грн. та заявлено до стягнення 216532,82 грн.( а.с.142-147).

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Враховуючи вищезазначені вимоги чинного законодавства, саме відповідачем має бути компенсована вартість телекомунікаційних послуг, наданих позивачем на пільгових умовах визначеній категорії населення на території Чернігівського району Чернігівської області.

Позивач звертався до відповідача з претензією від 22.05.2017 за № 14-12/228 про відшкодування вартості пільгового звязку, наданого у спірному періоді визначеним категоріям населення (а.с.70-76). Однак, відповіді на виставлену претензію не отримав.

Відповідач у період з 01 січня 2016 року по 31грудня 2016 року витрати понесені позивачем внаслідок надання послуг на пільгових умовах визначеним категоріям громадян на загальну суму 216532,82 грн., не відшкодував.

Доводи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань, за рахунок яких останнім мають бути компенсовані витрати позивача, судом до уваги не можуть бути прийнятними, так як відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України не є підставою для звільнення відповідача (органу, уповноваженому державою здійснювати від її імені повноваження в цих правовідносинах) від відповідальності за порушення зобовязання.

Частина 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

За змістом ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Кечко проти України (08.11.2005) зазначив, що: Суд не приймає аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань. Європейський суд з прав людини у рішеннях по справі ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі ОСОБА_1 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобовязаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобовязання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із Законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державної казначейської служби України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч. 1-4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

У відповідності до листа Міністерства фінансів України від 30.06.2011 за № 31-07310-10-24/16584 Щодо порядку обліку бюджетних зобовязань згідно із статтею 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобовязань минулих років, узятих на облік органами Державного казначейства України. Разом з тим, деякі програми, які відносяться до програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів). У звязку з цим та згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобовязання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово комунальних послуг та послуг звязку (в частині абонентської плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Аналогічної правової позиції дотримався Вищий господарський суд України в постанові від 12.04.2017 по справі № 927/1039/16.

Таким чином, враховуючи що позивачем фактично надані послуги звязку на пільгових умовах визначеним категоріям громадян у спірному періоді, суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін, дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим, правомірним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 216532,82 грн.

Позивачем подано письмову заяву про повернення 6,34 грн. судового збору, внесеного у більшому розмірі.

Згідно ст. 3 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється за подання до суду позовної або іншої заяви передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заявлений позов є майновим, ціна позову, з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення позовних вимог, склала 216532,82 грн. Таким чином, за розгляд даного позову мав бути сплачений судовий збір в сумі 3247,99 грн. (1,5 відсотка ціни позову ).

Позивачем за розгляд даної позовної заяви сплачено 3254,33 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 1470 від 31.05.2017 р. Таким чином, розмір надлишково сплаченого судового збору складає 6,34 грн.

У відповідності до ст. 7 ЗУ Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, що його сплатила, у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи прийняття судом зменшення позовних вимог в частині основного боргу, судовий збір в сумі 6,34 грн. підлягає поверненню.

У відповідності до частини 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3247,99 грн.

Керуючись ст. 22, 33, 34, 49, 82-85Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути Управління соціального захисту населення Чернігівської районної державної адміністрації (14028, Чернігівська область, м. Чернігів,проспект Миру, 116 А,, з будь якого рахунку виявленого державним виконавцем) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ) в особі Чернігівської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, проспект Миру, 28, , р/р 4914 в ПАТ Альфа Банк м. Київ, МФО 300346) 216532,82 грн. боргу та 3247,99 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Повернути Публічному акціонерному товариству Укртелеком (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, , р/р 4914 в ПАТ Альфа Банк м. Київ, МФО 300346) з Державного бюджету (р. 3002, банк отримувача ГУ ДКСУ у Чернігівській області, отримувач УК у м. Чернігові/Чернігів/22030101, МФО 853592, ) 6,34 грн. сплачений судовий збір, перерахований згідно платіжного доручення № 1470 від 31.05.2017, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 927/532/17.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 08.08.2017.

Суддя І.Г. Мурашко