ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.2017 Справа № 904/6718/17

За позовом Першого заступника керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Київ в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, м. Дніпро

до Фермерського господарства "Бутенко Микола Васильович", смт. Томаківка, Дніпропетровська область

про стягнення 100 000,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від прокурора: Овчар Т.В - (посв. № 044064 від 07.09.2016)

від позивача: не з'явився

від відповідача: Биструшкін О.С. - представник (дов. № 2 від 27.07.2017)

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник керівника Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Бутенко Микола Васильович" про стягнення коштів поворотної фінансової допомоги у розмірі 100 000,00 грн. за договором № 2 від 23.09.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 23.09.2009, в частині повного та своєчасного повернення коштів (фінансової допомоги).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2017, порушено провадження у справі та призначено на 03.07.2017.

В межах строків встановлених ст. 69 ГПК України, розгляд справи було відкладено з 03.07.2017 на 03.08.2017.

02.08.2017 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував вказував на те, що позовні вимоги у цій справі в частині стягнення 50 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути у строк до 01.12.2013, не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Також відповідачем було подано заяву про застування позовної давності, з підстав викладених у відзиві на позов.

03.08.2017 прокурор підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, з підстав викладених у відзиві на позов.

Прокурор заперечував проти заяви відповідача про застосування строку позовної давності, вказуючи на те, що до спірних правовідносин строк позовної давності не застосовується, відповідно до ст. 50 Бюджетного кодексу України.

Представник відповідача заперечував, зазначаючи про те, що ст. 50 Бюджетного кодексу України не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки між сторонами склались правовідносини з надання фінансової допомоги, в той час як ст. 50 Бюджетного кодексу України регулює правовідносини з надання кредиту з Державного бюджету.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.08.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про фермерське господарство", Український державний фонд підтримки фермерських господарств є державною бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки становлення і розвитку фермерських господарств, діє на основі Статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про фермерське господарство", іншим фермерським господарствам надається допомога за рахунок Державного бюджету України і місцевих бюджетів, у тому числі через Український державний фонд підтримки фермерських господарств, на поворотній основі строком до п'яти років на такі цілі: придбання техніки, обладнання, поновлення обігових коштів, на виробництво та переробку сільськогосподарської продукції, будівництво та реконструкцію виробничих і невиробничих приміщень, у тому числі житлових, закладення багаторічних насаджень, розвиток кредитної та обслуговуючої кооперації, зрошення та меліорацію земель.

На виконання вказаних статей Закону України "Про фермерське господарство", між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання підтримки (допомоги) фермерському господарству.

Так, 23.09.2009 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Укрдержфонд) в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (позивач) та Фермерським господарством "Бутенко Микола Васильович" (відповідач) було укладено договір про надання підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 (а.с.16-17).

Відповідно до п. 1. договору, Дніпропетровське відділення Укрдержфонду зобов'язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі фермерському господарству "Бутенко М.В." Томасівського району в сумі 100 000 грн., а фермерське господарство зобов'язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений цим договором строк.

Відповідно до п. 3.2.1 договору, Укрдержфонд в особі Дніпропетровського відділення зобов'язаний надати у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену в договорі суму фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі на поточний рахунок фермерського господарства, відкритий у банківській установі.

Пунктом 3.4.2. договору встановлено, що фермерське господарство зобов'язане повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Дніпропетровському відділенню Укрдержфонду згідно з встановленим графіком: до 01.12.2013 в сумі 50000 грн.; до 23.09.2014 в сумі 50000 грн.

Фінансова підтримка (допомога) надається фермерському господарству "Бутенко М.В." Томасівського району терміном до 23.09.2014 (п. 4.1. договору).

На виконання умов договору, 16.10.2009 позивач надав відповідачу фінансову підтримку (допомогу) у розмірі 100 000 грн., про що свідчить наявне в матеріалах справи платіжне доручення №174 від 13.10.2009 (а.с. 18). У платіжному дорученні №174 від 13.10.2009 посилання на Розпорядження КМУ від 23.07.2009 №917-р та Постанову КМУ від 01.07.2009 №651.

Відповідач свої зобов'язання за цим договором щодо повернення грошових коштів позивачу, у строк визначений договором , належним чином не виконав.

Вказані обставини і є причиною виникнення цього спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до умов п.4.1 договору про надання підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 23.09.2009, строк повернення фінансової підтримки (допомоги) є таким, що настав.

Станом на час розгляду справи доказів повернення фінансової підтримки (допомоги) у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості про надання підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 23.09.2009 у розмірі 100 000 грн. є обґрунтованими.

02.08.2017 відповідачем було заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог в частині стягнення 50 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути у строк до 01.12.2013.

В обґрунтування заяви про застосування строку позовної давності відповідач посилається на положення ст. 257 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач зазначає, що позовні вимоги у цій справі в частині стягнення 50 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути у строк до 01.12.2013, не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Розглянувши заяву відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає наступне:

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Статтею ст. 257 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), в три роки.

Статтею 268 Цивільного кодексу України визначено вимоги на які позовна давність не поширюється. Але цей перелік вимог не є вичерпним, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 268 ЦК України законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Бюджетного кодексу України, у разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави (Автономної Республіки Крим, територіальної громади). Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Відповідно до платіжного доручення №174 від 13.10.2009, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 100000 грн. (призначення платежу: надання кредитів фг за рах. стаб. фонду згідно Розпорядження КМУ від 23.07.2009 №917-р та Постанови КМУ від 01.07.2009 №651, згідно д.№2 від 23.09.2009 без ПДВ. КЕКВ 4112).

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку використання у 2009 році коштів Стабілізаційного фонду для надання кредитів фермерським господарствам" від 1 липня 2009 N 651 затверджено Порядок використання у 2009 році коштів Стабілізаційного фонду для надання кредитів фермерським господарствам.

Згідно з п. 3 Порядку, бюджетні кошти спрямовуються на надання кредитів фермерським господарствам, у власності та/або в оренді яких перебувають не більш як 500 гектарів сільськогосподарських угідь відповідно до статистичних даних станом на 1 січня 2009 р., на конкурсних засадах на поворотній основі у розмірі, що не перевищує 100 тис. гривень на одне господарство.

Пунктом 4 цього Порядку визначено, що фінансова підтримка надається в межах бюджетних коштів, передбачених на відповідні цілі, які використовуються згідно з Порядком використання коштів державного бюджету для надання підтримки фермерським господарствам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. N 1102 (Офіційний вісник України, 2004 р., N 34, ст. 2269; 2006 р., N 8, ст. 441).

Отже, спеціальним законом, а саме Бюджетним кодексом України, що регулює спірні правовідносини передбачено, що на вимоги про повернення коштів до бюджету не поширюється позовна давність.

Норми Бюджетного кодексу України набрали чинності з 01.01.2011.

Строк позовної давності розпочався з 01.12.2013 та 23.09.2014, тобто в той час, коли ст. 50 Бюджетного кодексу України вже діяла.

Відповідно, оскільки право на позов виникло у позивача після 01.12.2013, тобто після вступу в силу норм Бюджетного кодексу України, які передбачали непоширення позовної давності на спірні вимоги, суд вважає, що на ці вимоги позовна давність не поширюється.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 26.01.2017 у справі 915/533/15.

За викладених обставин, заперечення відповідача є необґрунтованими, натомість позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості про надання підтримки (допомоги) фермерському господарству №2 від 23.09.2009 у розмірі 100 000 грн. є доведеним належними доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволені позову судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фермерського господарства "Бутенко Микола Васильович" (53500, Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. 40 років Перемоги, 45, код 20303702) на користь держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01601, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, код 2002934) в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (49600, м. Дніпро, вул. Старокозацька, 52, р/р 4869, МФО 820172, ДКСУ м.Київ, код 21692396) 100 000 грн. коштів поворотної фінансової допомоги, про що видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства "Бутенко Микола Васильович" (53500, Дніпропетровська область, смт. Томаківка, вул. 40 років Перемоги, 45, код 20303702) на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, 38, р/р 0291, в ДКСУ в м. Київ, МФО 820172, код 02909938) судовий збір у сумі 1600 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.08.2017

Суддя Я.С. Золотарьова