ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.08.2017р. Справа №905/1378/17

за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків

на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі, м.Вугледар

до відповідача Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

про стягнення безпідставно отриманих коштів за договором оренди в сумі 29542,36 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1-по дов.

від третьої особи: ОСОБА_2-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі, м.Вугледар, позивач, звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача, Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар, про стягнення безпідставно отриманих коштів за договором оренди в сумі 29542,36 грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на звільнення його від сплати орендних платежів за період з 14.04.2014р. по 07.06.2016р. згідно ст.ст.1, 7 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідач надав відзив на позов від 04.07.2017р. №1185, згідно якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на ті обставини, що позивач може бути звільнений від орендної плати за період з 14.04.2014р. по 07.06.2016р. виключно за наявності сертифікату Торгово-промислової палати України.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.07.2017р. до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області.

Третя особа надала письмові пояснення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третьої особи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

03.12.2001р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області та Вугледарським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань був підписаний договір оренди №872/2001, згідно з умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно нежитлове приміщення площею 138,46 кв.м., розташоване за адресою: м.Вугледар, вул.13 Десантників, буд.11, що знаходиться на балансі ДВАТ «Шахта «Південнодонбаська №1» м.Вугледар, вартість якого визначена згідно експертною оцінкою станом на 01.10.2001р. 31952,00 гн.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта прийому-передачі майна (п.2.1 договору).

Згідно розділу 3 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України та становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (жовтень 2001р.) 26,68 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2001р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2001р. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п.3.3 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% та 30% відповідно, щомісяця не пізніше 1- числа місяця, наступного за звітним періодом.

Цей договір укладено строком на 5 років, що діє з 03.12.2001р. по 03.12.2006р. (п.10.1 договору). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом 1 місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих саме умовах, які були передбачені цим договором (п.10.6 договору).

30.01.2017р. сторонами підписано договір №7 про внесення змін до договору оренди, згідно якого п.1.1 договору викладено в наступній редакції: «Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме державне майно нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 134,2 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Вугледар, вул.13 Десантників, буд.11, що знаходиться на балансі ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.11.2016р. і становить за незалежною оцінкою 241922,00 грн.».

Одночасно, згідно вказного договору про внесення змін з 01.12.2016р. орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. №786, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2016р. 3024,03 грн. Орендна плата з грудня 2016р. щомісяця коригується на індекс інфляції, встановлений Державною службою статистики України. Строк дії договору встановлений до 30.11.2018р.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено, на виконання договору оренди №872/2001 від 03.12.2001р. сторонами підписано акт прийому-передачі, згідно якого третьою особою було передано, а позивачем прийнято державне нерухоме майно нежитлове приміщення площею 138,46 кв.м., розташоване за адресою: м.Вугледар, вул.13 Десантників, буд.11, що знаходиться на балансі ДВАТ «Шахта «Південнодонбаська №1» м.Вугледар, з метою розміщення виконавчої дирекції Фонду СНВ відповідно до договору оренди.

Згідно з наданими до справи платіжними дорученнями позивачем за договором оренди на користь відповідача було перераховано: №125 ві 29.04.2014р. 750,00 грн., №162 від 30.05.2014р. 900,00 грн., №196 від 15.08.2014р. 1000,00 грн., №266 від 08.09.2014р. 2000,00 грн., №275 від 23.09.2014р. 1000,00 грн., №404 від 29.12.2014р. 560,00 грн., №11 від 30.01.2015р. 1000,00 грн., №39 від 19.02.2015р. 1000.00 грн., №73 від 20.03.2015р. 1100,00 грн., №131 від 24.04.2015р. 1185,00 грн., №131 від 24.04.2015р. 1185,00 грн., №169 від 04.06.2015р. 1430.00 грн., №196 від 24.06.2015р. 1400,00 грн., №226 від 28.07.2015р. 1300,00 грн., №268 від 20.08.2015р. 1100,00 грн., №303 від 24.09.2015р. 1100,00 грн., №349 від 27.10.2015р. 1280,00 грн., №391 від 24.11.2015р. 2000,00 грн., №445 від 23.12.2015р. 1200,00 грн., №144 від 24.05.2015р. 1339,50 грн., №7 від 28.01.2016р. 1300,00 грн., №35 від 26.02.2016р. 1306,48 грн., №76 від 24.03.2016р. 1350,43 грн., №107 від 19.04.2016р. 1368,09 грн.

Як вказує позивач у позові, 15.10.2014р. набрав чинності Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

За змістом ст.7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно ст.1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Одночасно, територія проведення антитерористичної операції - це територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30.10.2014р. N1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого включено м.Вугледар. При цьому, згідно даного розпорядження визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція; розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. №1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. №1053.

Законом України від 17.05.2016р. внесено зміни до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Зокрема, з 08.06.2016р. згідно ст.7 Закону України скасувується субєктам господарювання орендна плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, а саме, переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліком населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженими Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Таким чином, за твердженням позивача, з 14.04.2014р. по 07.06.2016р. йому було скасовано орендну плату за користування державним майном

За таких обставин, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів за договором оренди в сумі 29542,36 грн.

Виходячи з принципу повного, всебічного та обєктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги неправомірними, такими, що підлягають залишенню без задоволення, враховуючи наступне:

Згідно преамбули Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтями 7, 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції до 08.06.2016р.) було скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст.55 Господарського кодексу України суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

При цьому, під господарською діяльністю згідно із ст.3 Господарського кодексу України розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб'єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності. Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб'єктами господарювання та суб'єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю. Внутрішньогосподарськими є відносини, що складаються між структурними підрозділами суб'єкта господарювання, та відносини суб'єкта господарювання з його структурними підрозділами.

Згідно ст.15 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Фонд соціального страхування від нещасних випадкі (внекомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням) здійснює страхування від нещасного випадку. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також емблему, яка затверджується його правлінням.

Безпосереднє управління Фондом соціального страхування від нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція (ст.16 Закону).

Відповідно до ст.18 Закону виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом і Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків здійснює матеріально-технічне забезпечення роботи наглядової ради та правління Фонду.

З 01.01.2015р. набрала чинності нова редакція Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» утворено Фонд соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Одночасно, вказаним Законом припинено управління та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та виконавчі дирекції відділень цього Фонду, що є юридичними особами, шляхом приєднання до робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України.

Як встановлено, згідно із ст.4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообовязковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у звязку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообовязкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Фонд, якщо інше не передбачено законами України, не може займатися іншою діяльністю, крім тієї, для якої його створено, та використовувати свої кошти на цілі, не повязані з цією діяльністю. Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. До коштів Фонду застосовується казначейська форма обслуговування в порядку, передбаченому для обслуговування Державного бюджету України. Бюджет Фонду затверджує Кабінет Міністрів України. Фонд є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, символіку, яка затверджується його правлінням. Фонд набуває прав юридичної особи з дня державної реєстрації у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція (ст.5 Закону).

Виконавча дирекція Фонду згідно із ст.8 Закону є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

З урахуванням викладеного, фактично позивач не проводить діяльність, направлену на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність з метою одержання прибутку або ні.

Відсутність реалізації господарської компетенції обумовлює неможливість визнання відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України субєктом господарювання у розумінні ст.55 Господарського кодексу України.

За таких обставин, виходячи з того, що згідно ст.7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було скасовано орендну плату за користування державним та комунальним майном на період проведення антитерористичної операції саме субєктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, виходячи з того, що позивач не є таким субєктом господарювання, суд дійшов висновку про безпідставність посилання позивача на норми ст.ст.7, 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Згідно з частинами 1 - 3 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Отже, норма статті 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

За висновками суду, грошові кошти в сумі 29542,36 грн. були перераховані позивачем відповідачу на відповідній правовій підставі, зокрема, згідно договору оренди №872/2001 від 03.12.2001р.

За таких обставин, виходячи з того, що на момент розгляду справи відповідна правова підстава для перерахування позивачем відповідачу грошових коштів в сумі 29542,36 грн. не відпала, позовні вимоги про стягнення безпідставно отриманих коштів за договором оренди в сумі 29542,36 грн. підлягають залишенню без задоволення.

Судовий збір підлягає віднесенню на позивача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33. 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Вугледарі, м.Вугледар до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1", м.Вугледар про стягнення безпідставно отриманих коштів за договором оренди в сумі 29542,36 грн.

В судовому засіданні 09.08.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина