ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017р. Справа № 914/1388/17

За позовною заявою: ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська академія бізнесу", м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3, с. Сасів, Золочівський район, Львівська обл.

про: зобов'язання державної реєстрації змін в установчих документах ТзОВ "Львівська академія бінесу"

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участю представників:

Від позивача: ОСОБА_4 - представник (Довіреність б/н від 05.07.2017р.)

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

Права і обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України, роз'яснено. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовом ОСОБА_1, м.Львів до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська академія бізнесу", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3, про зобов'язання державної реєстрації змін в установчих документах ТзОВ "Львівська академія бінесу".

Ухвалою суду від 10.07.2017р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 27.07.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 27.07.2017р. проте вимог ухвали суду не виконав.

Відповідач та третя особа явки повноважного представника в судове засідання 27.07.2017р. не забезпечили, вимог ухвали суду не виконали.

Ухвалою від 27.07.2017р. розгляд справи відкладено на 01.08.2017р.

Представник позивача в судовому засіданні 01.08.2017р. підтримав позовні вимоги, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судове засідання 01.08.2017р. відповідач та третя особа повторно явку повноважного представника не забезпечили, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 01.08.2017р. місцезнаходження відповідача зазначено: АДРЕСА_1. На таку ж адресу скеровувались судом ухвали у даній справі.

Конверти з ухвалою про порушення провадження від 10.07.2017р. та ухвалою від 27.07.2017р. поштовим відділенням до суду не повернуті. Докази вручення вказаних ухвал суду станом на 01.08.2017р. в матеріалах справи відсутні.

За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (п. 3.9.1 Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, господарським судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про час та місце судового засідання.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву та надання доказів в порядку статті 33 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін і неявка відповідача не перешкоджає вирішенню спору, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України - за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівська академія бізнесу" зареєстровано 01.08.2014р. №0035140 (ідентифікаційний код юридичної особи - НОМЕР_2), учасниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Статутний капітал Товариства, 100 % якого становить 170 000,00 грн., складається із внесків його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Статутний капітал Товариства розподіляється між учасниками у відповідних частках та у розмірах: ОСОБА_3 - 85 000,00 грн., що становить 50% статутного капіталу товариства ОСОБА_1 - 85 000,00 грн., що становить 50% статутного капіталу товариства.

ОСОБА_3 є особою уповноваженою представляти товариство у правовідносинах з третіми особами, має право вчиняти дії від імені товариства без довіреності та є керівником з 01.08.2014р.

Як зазначив позивач, статутом товариства, зокрема, встановлено, що учасник товариства має право вийти з товариства у встановленому чинним законодавством порядку та передбаченому цим статутом (л. 5.1.11 статуту); учасник товариства може в будь-який час вийти з нього, попередивши про це товариство не пізніше ніж за 3 місяці до виходу (п. 8.1 статуту); спори, що виникають у зв'язку з виходом учасника із товариства, у т.ч. спори щодо порядку визначення частки у статутному капіталі, її розміру і строків виплати, вирішуються судом, (п. 8.5 статуту); зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку (п.3.9 статуту); до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства відноситься: внесення змін до статуту товариства, зміна розміру його статутного капіталу (п.6.2.2 статуту), при тім рішення з цих питань вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники товариства, що володіють у сукупності більше як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства.

Згідно п. п. 6.4, 6.5, 6.6 статуту товариства загальні збори товариства можуть бути черговими та позачерговими, чергові збори скликаються не рідше 2-х разів на рік. Позачергові загальні збори учасників скликаються за вимогою учасників товариства. Директора товариства, ревізійної комісії та в ін. випадках, передбачених чинним законодавства.

За твердженням позивача чергові збори товариства, в порушення п.6.2 статуту товариства, не скликались ОСОБА_3 протягом 2-х років,

Позивач, як учасник (засновник) товариства вчиняв дії щодо скликання позачергових зборів товариства, відповідно до статуту товариства (пп. 6.4, 6.5, 6.6) та ст.61 Закону України "Про господарські товариства", про що надсилалися відповідні повідомлення учасникам (засновникам), зокрема ОСОБА_3 від 31.03.2016р.; від 13.04.2016р.; від 21.07.2016р.; від 22.03.2017р. Згідно порядку денного позачергових зборів товариства, в т.ч., мало розглядатися питання про вихід з учасників товариства; про перерозподіл часток; про внесення змін до статуту; реєстрація змін до статуту та ін.

Однак, як повідомив позивач, зазначені збори так і не відбулися через відсутність одного із учасників товариства ОСОБА_3, частка капіталу якого в статутному капіталі товариства становить 50 %. При тім, згідно п. 6.10 статуту товариства - Загальні збори учасників є повноваженими, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють 60 відсотками голосів.

24.02.2017р. на адресу товариства та адресу ОСОБА_3 позивачем була скерована нотаріально посвідчена заява від 16.02.2017р. про вихід ОСОБА_1 із учасників товариства.

28.03.2017р. позивачем було скеровано ОСОБА_3 повідомлення про скликання Позачергових Загальних Зборів Учасників Товариства на 01.06.2017р. після спливу 3-місячного терміну, передбаченого ст.148 ЦК України на яких, в т.ч. мало розглядатися питання про вихід з учасників товариства; про перерозподіл часток; про внесення змін до статуту; реєстрація змін до статуту та ін.

Відповідно до п.3.9 статуту товариства, зміни до статуту, пов'язані із зміною розміру статутного капіталу та/або із зміною складу учасників, підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Однак, за твердженням позивача, таких дій не вчинено товариством.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не вичинив дій передбачених статутом товариста. Відтак, ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Львівської області з позовною заявою про зобов'язання державної реєстрації змін в установчих документах ТзОВ "Львівська академія бінесу".

Відповідач проти позовних вимог не заперечив, доводів позивача не спростував.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України та п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства" учасники товариства мають право вийти у встановленому порядку з товариства.

Частиною першою статті 148 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлений статутом.

Положення статті 148 ЦК України свідчать про те, що волевиявлення учасника товариства на вихід зі складу учасників господарського товариства за власним бажанням не пов'язується з будь-якими спеціальними умовами і підставами та має бути реалізовано шляхом повідомлення товариства про свій намір.

Відповідно до ст. ст. 41, 59 Закону України "Про господарські товариства" вирішення питання про вихід учасника з товариства віднесено до компетенції загальних зборів товариства.

Подання заяви про вихід з товариства є дією, спрямованою на припинення корпоративних прав та обов'язків учасника товариства. Право учасника товариства на вихід з товариства не залежить від згоди товариства чи інших його учасників.

Враховуючи викладене, учасник вважається таким, що вийшов з товариства з обмеженою відповідальністю з моменту прийняття загальними зборами рішення про виключення учасника з товариства на підставі його заяви про вихід, а у випадку відсутності такого рішення - з дати закінчення строку, встановленого законом або статутом товариства для повідомлення про вихід з товариства.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 р. N 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до Цивільного кодексу України та Закону "Про господарські товариства" учасник товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим, моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

Пунктом 4.12 Постанови Пленуму ВГС України від 25.02.2016р. №4, із змінами "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" визначено, що під час вирішення спорів, пов'язаних з виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ст. 148 ЦК України та ст.10 Закону України "Про господарські товариства" учасник ТОВ (ТДВ) має право у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням загальних зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є такими, що суперечать чинному законодавству.

Встановлюючи момент виходу учасника з товариства, господарським судам слід враховувати, що таким моментом є дата спливу строку, передбаченого ч. 1 статті 148 ЦК України, або інша дата, зазначена у заяві учасника, якщо така дата визначена з дотриманням вимог цієї норми ЦК України.

Якщо товариство не вчиняє дій у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства має право звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі ст.7 Закону України "Про господарські товариства" (п.4.17 Постанови Пленуму ВГС).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач є таким, що вийшов зі складу Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська академія бізнесу" з моменту подання заяви про добровільний вихід, а саме з 16.02.2017р.

Проте, через бездіяльність відповідача, станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду, її не виключено зі складу учасників товариства, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 7 Закону України "Про господарські товариства", зміни, які сталися в установчих документах товариства і які підлягають державній реєстрації у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Товариство зобов'язане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення необхідних змін до державного реєстру.

Відповідно до ч. 5 ст. 89 Цивільного кодексу України встановлено, що зміни до установчих документів юридичної особи, які стосуються відомостей, включених до єдиного державного реєстру, набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації.

Отже, чинне законодавство України передбачає обов'язок товариства вчинити певні дії, пов'язані з поданням учасником товариства заяви про вихід з товариства, а саме вирішити питання про внесення змін до установчих документів товариства та про їх державну реєстрацію.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає правомірними вимоги позивача державної реєстрації змін в установчих документах ТзОВ "Львівська академія бінесу" внести зміни до державного реєстру в частині зміни складу засновників (учасників).

Оскільки керівником та підписанотом ТзОВ "Львівська академія бінесу" є ОСОБА_3, відтак, обов'язок щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом звернення до реєстратора покладається на уповноважену особу.

Судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48, 49, 75, 82-84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ :

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Зобов'язати Товариство з додатковою відповідальністю "Львівська академія бізнесу" в особі ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) до державної реєстрації змін в установчих документах ТзОВ "Львівська академія бінесу" у зв'язку зі зміною у складі учасників.

3.Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська академія бізнесу" (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1600,00 грн. судового збору.

4.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 07.08.2017р.

Суддя Ділай У.І.