ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Справа № 926/2723/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. - головуючого,
Ковтонюк Л.В.,
Корнілової Ж.О.,
розглянувши матеріали касаційної
скаргитовариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина"
напостанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.17 та рішення господарського суду Чернівецької області від 09.11.16
у справігосподарського суду Чернівецької області №926/2723/16
за позовомдочірнього підприємства "Хольмер-Україна"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина",
третя особа,яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія Центр",
простягнення заборгованості в розмірі 891898,26грн.,

за участі представників сторін:

від позивача - Гнип А.С.,

від інших осіб - не з'явилися,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року дочірнє підприємство "Хольмер-Україна" звернулися до господарського суду з позовом про присудження до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина" боргу у розмірі 891 898,26грн., утвореного внаслідок неповної сплати новим кредитором уступленого первісним кредитором права вимоги до боржника.

Позовні вимоги із посиланням на ст.193 ГПК України, ст.ст.509, 530 ЦК України, мотивовані порушенням відповідачем умов договору №МЦ-МБ-23714 від 25.12.2014 про відступлення права вимоги, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість, що і стало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

09.11.2016 рішенням господарського суду Чернівецької області (суддя Проскурняк О.Г.), залишеним без змін 29.03.2017 постановою Львівського апеляційного господарського суду (судді Плотніцький Б.Д., Малех І.Б., Михалюк О.В.) позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина" на користь дочірнього підприємства "Хольмер-Україна" 891 898,26грн. заборгованості та судові витрати.

У касаційній скарзі дочірнє підприємство "Хольмер-Україна" посилалися на неправильне застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, тому просили судові акти скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі. Зазначали, що на час укладення договору відступлення права вимоги заборгованість боржника - ТОВ "Мрія Центр" за договором поставки №23714 від 23.07.2014 становила 644 512,70грн., тому право вимоги оплати товару в сумі 2 181 898,26грн. не існувало на момент заміни кредитора в зобов'язанні, отже фактично договором відступлення права вимоги було передано недійсну вимогу.

Проаналізувавши касаційну скаргу на предмет її обґрунтованості у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення вимог скарги виходячи з наступного.

Як видно із матеріалів справи, 23.07.2014 між ДП "Хольмер-Україна" (постачальник) та ТОВ "Мрія Центр" (покупець) було укладено договір поставки №23714, за умовами якого постачальник зобов'язувався поставити, а покупець - прийняти і оплатити товар (запасні частини до сільськогосподарської техніки).

Пунктом 2.4. договору встановлено сумарну вартість товару, що відпускається за видатковими накладними - 4 800 000,00грн. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту виконання поставки товарів (п.3.5. договору).

За пунктом 4.3. договору оплата за замовлений або отриманий товар згідно договору проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця наступним чином: передоплата у розмірі 1 575 000,00грн. до 08.08.2014, плата в розмірі 1 575 000,00грн. до 10.10.2014, залишок вартості товару - до 12.12.2014.

Господарськими судами встановлено, що не заперечувалось сторонами, відповідно до видаткових накладних, довіреностей на отримання товару та податкових накладних у період з 13.08.2014 по 24.11.2014 ДП "ХОЛЬМЕР-УКРАЇНА" поставили ТОВ "Мрія Центр" товар на загальну суму 5 193 248, 26грн. Згідно банківських виписок по рахунку позивача починаючи з 08.08.2014 по 24.11.2014 ТОВ "Мрія Центр" перерахували на рахунок постачальника кошти в сумі 2 937 000,00грн., заборгувавши позивачу 2 256 248, 26 грн.

25.12.2014 між ДП "Хольмер-Україна" (первісний кредитор), ТОВ "Мрія Буковина" (новий кредитор), ТОВ "Мрія Центр" (боржник) було укладено договір № МЦ-МБ-23714 про відступлення права вимоги, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги оплати поставленого товару, належне первісному кредитору відповідно до договору поставки №23714, укладеного між первісним кредитором та боржником. Зазначений договір підписаний трьома сторонами та скріплений відбитками печаток товариств.

Згідно до п.1.4. договору № МЦ-МБ-23714 право вимоги, що відступається за договором оцінене первісним та новим кредиторами у розмірі 2 181 898,26 грн.

На виконання узятих на себе зобов'язань за договором № МЦ-МБ-23714 про відступлення права вимоги, ТОВ "Мрія Буковина" перерахували на рахунок ДП "ХОЛЬМЕР-УКРАЇНА" 1 290 000,00грн. із зазначенням призначення платежу: "за запчастини згідно договору відступлення права вимоги", що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача. Таким чином, залишок несплачених коштів згідно вказаного договору складає 891 898,26 грн.

У відповідності до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між цедентом та цесіонарієм.

Як установлено судами обох інстанцій, заборгованість за договором поставки №23714 від 23.07.2014 ТОВ "Мрія Центр" перед ДП "Хольмер-Україна" за поставлений, але не оплачений товар, підтверджується наявними у матеріалах справи первинними бухгалтерськими документами, а саме видатковими накладними, довіреностями на отримання товару, виписками з рахунку ДП "ХОЛЬМЕР-УКРАЇНА" та податковими накладними.

Крім того, господарськими судами зазначено, що сплативши грошові кошти у сумі 1 290 000,00грн. на виконання договору № МЦ-МБ-23714, відповідач фактично вчинив конклюдентні дії щодо укладення договору про відступлення права вимоги.

01.08.2016 позивач у справі звертався до відповідача з вимогою про виконання останнім грошового зобов'язання, яка отримана відповідачем 08.08.2016, проте не виконана.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, керуючись ст.ст.512, 526, 629 ЦК України, ст.193 ГК України, обгрунтовано виходив із того, що за наслідком укладення договору про відступлення права вимоги (цесії), відповідач набув права сторони у зобов'язаннях, які йому були відступлені відповідно до умов договору. Отже у відповідача виникло право вимоги до ТОВ "Мрія Центр" щодо сплати 2 181 898,26грн. основної заборгованості за договором поставки №23714 від 23.07.2014, яка виникла у зв'язку з невиконанням останніми обов'язку щодо розрахунку за поставлений товар на вказану суму.

На підставі ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

За ч.1 ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Приймаючи оскаржувану постанову, якою залишено без змін рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд на підставі викладених положень процесуального закону, вірно визнав обгрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність позовних вимог.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваних рішень господарські суди повно і всебічно перевірили всі обставини справи, надали належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалили законні й обгрунтовані рішення, які слід залишити без змін.

Доводи заявника, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів обох інстанцій, зводяться до заперечення зробленої судами попередніх інстанцій в порядку вимог ст.43 ГПК України оцінки зібраних у справі доказів та заперечення встановлених судами на підставі цих доказів обставин справи, що в силу положень ст.111-7 ГПК України не входить до компетенції касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 -11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Буковина" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.17 та рішення господарського суду Чернівецької області від 09.11.16 у справі №926/2723/16 - без змін.

Головуючий суддяВ.Я. Карабань
СуддяЛ.В. Ковтонюк
СуддяЖ.О. Корнілова