КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2017 р. Справа№ 925/168/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Разіної Т.І.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.

Представники сторін не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.05.2017р.

по справі №925/168/17 (суддя Потапенко В.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ"

про стягнення 33 936,31 грн.

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (далі-позивач) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" (далі-відповідач) 33 936,31 грн., з яких: 31 096,42 грн. основного боргу за договором про надання послуг на придбання сільськогосподарського товару на аграрному ринку №14-06-01 від 14.06.2016р., 2 022,69 грн. пені, 216,90 грн. 3% річних та 600,30 грн. інфляційних втрат.

10.05.2017р. від представника позивача надійшла до Господарського суду Черкаської області заява, в якій просить прийняти відмову від позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 10.05.2017р. у справі №925/168/17 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 30 441,50 грн. основного боргу та 5 313,22 грн. судових витрат; у решті позову в частині стягнення основного боргу відмовлено; прийнято відмову позивача від позову згідно заяви б/н від 10 травня 2017 року та припинено провадження у справі №925/168/17 в частині позовних вимог про стягнення 2 022,69 грн. пені, 216,90 грн. 3% річних, 600,30 грн. інфляційних втрат.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції від 10.05.2017р., відповідач звернувся з апеляційної скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове, в яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; на порушення норм процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

07.08.2017р. через канцелярію суду від відповідача надійшло повідомлення, в якому останній просить суд відкласти розгляд справи в зв'язку з неможливістю прибуття повноваженого представника.

Розглянувши в судовому засіданні, яке відбулося 08.08.2017р., дане клопотання, судова колегія дійшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3.9.2 постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Проте, відповідачем, відповідно до вимог ст.ст.32-34 ГПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості забезпечити участь у судовому засіданні представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що в разі неможливості забезпечити явку іншого представника в судове засідання, представництво інтересів відповідача міг здійснювати безпосередньо керівник останнього у відповідності до ст.28 ГПК України.

Також, 08.08.2017р. не з'явився в судове засідання представник позивача, про причини неявки суд не повідомив, хоча 01.08.2017р. був ознайомлений з матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення суду доказів, судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представників сторін.

Згідно із ч.1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

У відповідності до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2016 року між відповідачем, як замовником, та позивачем, як виконавцем, був укладений договір №14-06-01 про надання послуг на придбання сільськогосподарського товару на аграрному ринку (далі - Договір).

Предметом Договору є аналіз виконавцем за заявкою замовника, ринку зернових та олійних культур (в межах України) з метою пошуку кращих цін на неї, з метою подальшого укладання замовником договорів її купівлі-продажу (поставки) з конкретними постачальниками (п.1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що для організації виконання виконавцем умов цього Договору замовник під час укладання (або після укладання) Договору подає виконавцю заявку, у якій викладає зміст завдання (найменування та вид продукції, орієнтовна кількість, місцезнаходження, термін поставки, вартість продукції та порядок розрахунків за договором поставки (купівлі-продажу), строки його виконання.

Згідно із п.2.2 Договору виконавець надає замовнику результати виконання роботи (послуги) згідно його заявки у вигляді протоколу-узгодження проміжних результатів виконання Договору, який замовник повинен підтвердити шляхом роздрукування електронної версії, його підписання з проставленням печатки, подальшим скануванням цього документа та пересиланням його на електронну пошту виконавця.

Після поставки продукції постачальником, інформацію про якого було надано виконавцем, замовник у довільній письмовій або усній формі надає достовірну та вичерпну інформацію виконавцю про обсяг закупленої продукції для складання в подальшому між сторонами Акту здачі-прийняття виконаних робіт та виставлення виконавцем рахунку на оплату наданих послуг (п.2.4 Договору).

У відповідності до п.п.4.2.1, 4.2.2 Договору замовник зобов'язаний негайно прийняти, погодити зміст та підтвердити згідно пункту 2.2. Договору протокол-узгодження після його надходження від виконавця; у повному обсязі та своєчасно сплатити виконавцю винагороду на умовах цього Договору.

Як свідчать матеріали справи, 14.06.2016р. відповідач подав позивачу заявку №1 до Договору, відповідно до якої позивач зобов'язаний вести переговори з постачальниками щодо укладення договорів купівлі-продажу/поставки продукції на таких умовах:

- постачальник - сільськогосподарські підприємства - виробники зернових та олійних культур;

- найменування товару - зернові та олійні культури;

- орієнтовна кількість товару - 1000 тонн + 10%;

-місцезнаходження товару/умови поставки - EXW (елеватор, господарство) по Україні;

- термін поставки - до 30.06.2017 року.

Замовником (відповідачем) були належним чином підписані:

- протокол-узгодження проміжних результатів виконання договору №14 від 18.07.2016 року про надання відповідачу інформації про потенційного постачальника для укладання договорів купівлі-продажу/поставки - СТОВ "Несвіч" - кукурудза обсягом 500 тонн та ТОВ "Студениця-1" - кукурудза обсягом 1000 тонн;

- протокол-узгодження проміжних результатів виконання договору №17 від 01.08.2016 року про надання відповідачу інформації про потенційного постачальника для укладання договорів купівлі-продажу/поставки - СФГ "Земля" - пшениця 3 класу обсягом 150 тонн, СФГ "Поліщук" - ріпак товарний обсягом 130 тонн, ФГ "Зозуля" - пшениця 6 класу обсягом 150 тонн, ТОВ "Агроніка" - пшениця 3 класу обсягом 500 тонн;

- протокол-узгодження проміжних результатів виконання договору №21 від 04.08.2016 року про надання відповідачу інформації про потенційного постачальника для укладання договорів купівлі-продажу/поставки - ФГ "ВМС" - пшениця 6 класу обсягом 100 тонн, Дочірнє підприємство "Глобинеагропродукт" - ячмінь товарний обсягом 100 тонн.

У пункті 2 всіх протоколів-узгоджень зазначено, що орієнтовний обсяг продукції, вказаний за даними протоколами, є частиною партії продукції. У Договорі тлумачення терміну "Партія Продукції" викладено наступним змістом: "певна кількість Продукції (зерна однієї культури) одного року збирання, незалежно від класу та якості, яка є в фактичній наявності у сторони, що бажає укласти договір (оферента, Постачальника) та поставляється від цієї особи або пов'язаних з нею осіб".

19 липня 2016 року відповідач уклав договір купівлі-продажу №2-07/2016 з ТОВ "Студениця-1" про купівлю кукурудзи обсягом 620 тонн. Згідно видаткової накладної №103 від 20 липня 2016 року відповідач отримав від ТОВ "Студениця-1" 74,6 тонн кукурудзи на суму 339 430 грн. Платіжним дорученням №2099 від 20.07.2016 року відповідач перерахував ТОВ "Студениця-1" за вказану кукурудзу 364 000 грн. (а.с.67-69 т.1).

02 серпня 2016 року відповідач уклав договір поставки №02/08 з ТОВ "Агроніка" про поставку пшениці обсягом 200 тонн +/- 10%. Згідно видаткової накладної №29 від 02 серпня 2016 року відповідач отримав від ТОВ "Агроніка" 40,78 тонн пшениці на суму 150 886 грн. Платіжним дорученням №2153 від 02.08.2016 року відповідач перерахував ТОВ "Агроніка" за вказану пшеницю 148 000 грн. (а.с.70-73 т.1).

04 серпня 2016 року відповідач уклав договір купівлі-продажу №58 з ДП "Глобинеагропродукт" про купівлю ячменю обсягом 140 тонн. Згідно видаткової накладної №Г-0000003 від 08 серпня 2016 року відповідач отримав від ДП "Глобинеагропродукт" 80,320 тонн ячменю на суму 269072 грн. Платіжними дорученнями №2189 від 08.08.2016 року, №2192 від 08.08.2016 року, №2182 від 05.08.2016 року відповідач перерахував ДП "Глобинеагропродукт" за вказаний ячмінь відповідно 117 750 грн., 83750 грн., 100000 грн. (а.с.74-77 т.1).

05 липня 2016 року відповідач уклав договір поставки №05/07 з ФГ "ВМС" про купівлю пшениці обсягом 100 тонн +/- 10%. Згідно видаткової накладної №7 від 08 серпня 2016 року відповідач отримав від ФГ "ВМС" 84,36 тонн пшениці на суму 312132 грн. Платіжним дорученням №2183 від 05.08.2016 року відповідач перерахував ФГ "ВМС" за вказану пшеницю 370000 грн. (а.с.78-81 т.1).

27 липня 2016 року сторони склали та підписали Акт №5 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого позивачем були надані, а відповідачем були використані послуги (інформація) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки в об'ємах:

- 22.000 тонн у ПСП "Зеленківське";

- 109.970 тонн у СПП "Несвіч";

- 100.000 тонн у ТОВ "Студениця-1";

- 40.000 тонн у ФГ "Вікторія", а всього загальним обсягом - 271.970 тон.

Загальна вартість послуг за Актом №5 складає 6 799,25 грн. (а.с.82 т.1).

01 серпня 2016 року відповідач платіжним дорученням №2145 від 01.08.2016 року перерахував позивачу 6 999,75 грн. (а.с.83 т.1).

09 серпня 2016 року сторони склали та підписали Акт №6 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого позивачем були надані, а відповідачем були використані послуги (інформація) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки в об'ємах:

- 40.000 тонн у ТОВ "Агроніка";

- 25.000 тонн у ФГ "ВМС", а всього загальним обсягом - 65.000 тон.

Загальна вартість послуг за Актом №6 складає 1 625,00 грн. (а.с.84 т.1).

17 серпня 2016 року відповідач платіжним дорученням №2228 від 17.08.2016 року перерахував позивачу 1 625, 00 грн. (а.с.85 т.1).

18 серпня 2016 року сторони склали та підписали Акт №7 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого позивачем були надані, а відповідачем були використані послуги (інформація) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки в об'ємах:

- 75.000 тонн у ФГ "ВМС".

Загальна вартість послуг за Актом №7 складає 1 875,00 грн. (а.с.86 т.1).

25 серпня 2016 року відповідач платіжним дорученням №2250 від 25.08.2016 року перерахував позивачу 2 875,00 грн. за послуги згідно актів 7,8 (а.с.87 т.1).

Позивач звертаючись з даним позовом до господарського суду стверджував, що відповідачем знову було використано надану у зазначених вище протоколах-узгодженнях інформацію та придбано у вказаних в цих протоколах контрагентів сільськогосподарську продукцію, а саме: у ТОВ "Агроніка" - 119,74 тонн, у ТОВ "Студениця-1" - 517,8 тонн, у ДП "Глобинеагропродукт" - 136,16 тонн, у ФГ"ВМС" - 343,96 тонн.

З матеріалів справи, зокрема, з податкових накладних, отриманих позивачем від ДПІ у м. Черкасах слідує наступне:

Відповідно до наданої відповідачем для складання акту виконаних робіт інформації ним було придбано в ФГ "ВМС" - дві партії на 25 тонн (складено акт № 6 від 09.08.2016 року) та 75 тонн (складено акт № 7 від 18.08.2016 року) продукції, а загалом на 100 тонн пшениці. З отриманих від позивача видаткових та податкових накладних вбачається, що, окрім зазначених 100 тонн пшениці, відповідачем додатково були придбані 343,96 тонн пшениці (податкова накладна № 3 від 12.08.2016 року - 60 т., податкова накладна № 7 від 15.08.2016 року - 140 т., податкова накладна № 4 від 15.08.2016 року - 140 т., податкова накладна № 7 від 19.08.2016 року - 1,98 т, податкова накладна №8 від 19.08.2016 року - 1,98 т., податкова накладна № 2 від 05.08.2016 року - 100 т.). 05 липня 2016 року відповідач уклав договір поставки №05/07 з ФГ "ВМС" про купівлю пшениці обсягом 100 тонн +/- 10%. Згідно видаткової накладної №7 від 08 серпня 2016 року відповідач отримав від ФГ "ВМС" 84,36 тонн пшениці на суму 312 132 грн. Відповідач надав суду договір поставки №12/08 від 12 серпня 2016 року, укладений з ФГ "ВМС" про купівлю пшениці обсягом 250 тонн +/- 10%. Згідно Актів №6, №7 здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) відповідач згідно наданої позивачем інформації по Договору придбав у постачальника - ФГ "ВМС" 100 тонн пшениці. Загалом у вказаного постачальника відповідач придбав 443,96 тонн пшениці, тобто більше, ніж відповідач і постачальник обумовили у договорах №05/07 та №12/08.

Відповідно до п.2.3 Договору замовник інформує виконавця про перебіг його домовленостей з постачальником, інформація про якого була надана виконавцем на умовах цього Договору. У пункті 2.4 Договору сторони визначили, що після поставки продукції постачальником, інформацію про якого було надано виконавцем, замовник, у довільній, письмовій або усній формі надає достовірну та вичерпну інформацію виконавцю про обсяг закупленої продукції, для складання в подальшому між сторонами Акту здачі-прийняття виконаних робіт (послуг) та виставлення рахунку на оплату наданих послуг. Пунктом 4.3.1 Договору передбачено, що зобов'язання замовника поширюються на випадки укладення ним договору купівлі-продажу (поставки) після закінчення терміну дії цього Договору, в рамках поставки продукції з однієї партії продукції. Партія продукції згідно умов Договору - це певна кількість продукції (зерна однієї культури) одного року збирання, незалежно від класу та якості, яка є в фактичній наявності у сторони, що бажає укласти договір (оферента, постачальника) та поставляється від цієї особи або пов'язаних з нею осіб. У договорах №05/07 від 5 липня 2016 року та №12/08 від 12 серпня 2016 року укладених з ФГ "ВМС" у пункті 1.2 цих договорів якість товару - пшениці відповідає одним і тим самим показникам. Ця пшениця була у фактичній наявності у постачальника, тому що поставка по договору від 05 липня 2016 року мала місце 08 серпня 2016 року, а вже 11 серпня 2016 року ФГ "ВМС" звертається з комерційною пропозицією до відповідача про поставку ще 250 тонн пшениці. Докази того, що пшениця, поставлена відповідачу по вказаних двох договорах, різних років збирання, відсутні.

Згідно із п.3.1.1 Договору виконавець має право на отримання винагороди (плати) за надані ним послуги, в повному обсязі, а замовник (п.4.2.2 Договору) зобов'язаний у повному обсязі та своєчасно оплатити виконавцю винагороду на умовах Договору.

Беручи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що пшениця до договорах №05/07 та №12/08 була поставлена з однієї партії продукції, а тому відповідач зобов'язаний оплатити позивачу винагороду за надані йому послуги по Договору.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що за виконання позивачем завдання (надання послуги) встановлюється розмір оплати - за зернові та олійні культури - 25 грн. за кожну метричну тонну поставленої постачальником продукції. Таким чином, у відповідача виникли зобов'язання по сплаті позивачу 11 099 грн. (343,96х25) за використані послуги (інформацію) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки з ФГ "ВМС".

Що стосується придбання відповідачем у ДП "Глобинеагропродукт" продукції позивач стверджував, що відповідачем взагалі не надавалася йому інформація про придбання продукції. З отриманих від ДПІ у м. Черкасах податкових накладних вбачається, що постачальником було відвантажено відповідачу 136,16 тонн ячменю (податкова накладна № 2 від 05.08.2016 року - 29,85т., податкова накладна № 3 від 08.08.2016 року - 70,15 т., податкова накладна № 5 від 26.08.2016 року - 36,16 т.). 04 серпня 2016 року відповідач уклав договір купівлі-продажу №58 з ДП "Глобинеагропродукт" про купівлю ячменю обсягом 140 тонн. Таким чином, судова колегія вважає, що у відповідача виникли зобов'язання по сплаті позивачу 3 404 грн. (136,16х25) за використані послуги (інформацію) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки з ДП "Глобинеагропродукт".

19 липня 2016 року відповідач уклав з ТОВ "Студениця-1" договір купівлі-продажу №2-07/2016 про купівлю кукурудзи обсягом 620 тонн. Відповідно до наданої відповідачем для складання Акту здачі-приймання виконаних робіт інформації ним було придбано у ТОВ "Студениця-1" одну партію на 100 тонн (Акт № 5 від 27.07.2016 року). Згідно видаткових та податкових накладних, отриманих позивачем від ТОВ "Студениця-1" та ДПІ у м. Черкасах (видаткові накладні № 103 від 20.07.2016 p., № 105 від 23.07.2016р., № 111 від 27.07.2016 p., № 112 від 28.07.2016 p., № 114 від 29.07.2016 p., № 116 від 30.07.2016 p., № 133 від 01.08.2016 p., № 134 від 02.08.2016 р., № 143 від 04.08.2016 p., № 145 від 06.08.2016 р., податкові накладні № 6 від 20.07.16 р. на 80 тонн, № 8 від 22.07.16 р. на 60 тонн, № 10 від 26.07.2016 року на 50 тонн, № 11 від 28.07.16р. на 98,9 тонн, № 13 від 29.07.16 p. на 130,11 тонн, № 1 від 01.08.2016 року на 8,79 т., № 2 від 01.08.2016 року на 70 тонн. № 5 від 02.08.2016 року на 60 т., № 6 від 03.08.2016 року на 60 тонн), ТОВ "Студениця-1" було відвантажено відповідачу 617,8 тонн продукції, з яких лише за 100 тонн було здійснено розрахунок з позивачем. Таким чином, судова колегія вважає, що у відповідача виникли зобов'язання по сплаті позивачу 12 945 грн. (517,8х25) за використані послуги (інформацію) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки з ТОВ "Студениця-1".

Відповідно до наданої відповідачем для складання Акту здачі-приймання виконаних робіт інформації ним було придбано у ТОВ "Агроніка" одну партію на 40 тонн (Акт № 6 від 09.08.2016 року). 02 серпня 2016 року відповідач уклав договір поставки №02/08 з ТОВ "Агроніка" про поставку пшениці обсягом 200 тонн +/- 10%. Згідно видаткової накладної №29 від 02 серпня 2016 року відповідач отримав від ТОВ "Агроніка" 40,78 тонн пшениці. Згідно податкових накладних, отриманих від ДПІ у м. Черкасах, відповідачу додатково було відвантажено 119,74 тонн (податкові накладні №29 від 02.08.2016 року на 40,78 тонн, № 34 від 03.08.2016 року на 79,7 тонн, №35 від 04.08.2016 року на 39,26 тонн). Таким чином, судова колегія вважає, що у відповідача виникли зобов'язання по сплаті позивачу 2 993,50 грн. (119,74х25) за використані послуги (інформацію) згідно Договору для укладення договорів купівлі-продажу/поставки з ТОВ "Агроніка".

Позивачем на адресу відповідача направлялися Акти виконаних робіт № 11 від 25.10.2016 року та № 12 від 02.12.2016 року та рахунки-фактури на оплату послуг (№ 474 від 25.10.2016р. та № 495 від 02.12.2016 p.). Однак, відповідачем вказані Акти не були підписані і не було надано жодних заперечень на них. Відповідно не були оплачені надані позивачем послуги в повному обсязі.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань, у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 30 441,5 гривень (2993,5+12945+3404+11099).

У відповідності до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуги за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідачем відповідно до вимог ст. ст. 32-34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності вказаної вище заборгованості.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 30 441,50 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в цій частині, колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог в частинні стягнення основного боргу.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3% річних, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

10 травня 2017 року до Господарського суду Черкаської області надійшла заява за підписом представника позивача - О.С.Діордієва, в якій просив прийняти відмову від частини позовних вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Згідно Договору про надання правової допомоги від 01 грудня 2016 року (а.с.32 т.1), укладений між позивачем та адвокатом Діордієвим О.С., адвокату (виконавцю) надано право відмови від позову (пункт 2.2). Заява позивача відповідає його праву, встановленому в статті 22 ГПК України, вона не суперечить чинному законодавству і не порушує чиї - небудь права і охоронювані законом інтереси.

Якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом, суд припиняє провадження у справі на підставі п.4 ч.1 ст.80 ГПК України.

Враховуючи вищевстановлене та зазначені правові норми, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків та 3% річних.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача витрат по оплаті послуг адвоката в розмірі 4 323,20 грн., судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.48 ГПК України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Так, пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем, як замовником, та адвокатом Діордієвим О.С., як виконавцем, був укладений Договір про надання правової допомоги від 01 грудня 2016 року, відповідно до умов якого замовник доручив, а виконавець зобов'язався надати замовнику юридичну (правову) допомогу по справі про стягнення заборгованості по договору №14-06-01 від 14.06.2017 року. У Акті прийому-передачі від 07 лютого 2017 року зазначено, що розрахунок за надані послуги проведено за 7 годин у розмірі 4 323,20 грн. Вказану суму грошових коштів позивач згідно квитанції до прибуткового касового ордера №45 від 07.02.2017 року сплатив адвокату Діордієву О.С.

Також, у матеріалах справи міститься засвідчена копія Свідоцтва від 21.03.2014р. №1405 про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Зважаючи на наведені обставини, судова колегія вважає, що вимоги про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг адвоката є обґрунтованими та такими, що не підлягаю задоволенню.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" на рішення Господарського суду Черкаської області від 10.05.2017р. по справі №925/168/17 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 10.05.2017р. по справі №925/168/17 залишити без змін.

3.Матеріали справи №925/168/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Т.І. Разіна

Л.В. Чорна