Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "08" серпня 2017 р. Справа № 906/242/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №2-458 від 28.12.2016

від відповідача: ОСОБА_2 - дов. від 02.09.2016;

ОСОБА_3 - дов. від 02.09.2016;

від третіх осіб: 1) ОСОБА_4 - дов. від 24.05.2017 № 12-08/620-3505

ОСОБА_5 - дов. від 28.07.2016 № 12-08/810-5727

2) не з'явився;

3) ОСОБА_3 - дов. від 08.09.2016

4) не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (м. Житомир)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області (м. Житомир);

2) Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (м. Житомир);

3) Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут" (м. Житомир);

4) Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" (м. Київ)

про стягнення 107 201 622,03 грн.

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" про стягнення 107 201 622,03 грн, з яких: 101 002 887,62 грн основного боргу, 4 499 190,70 грн пені, 1 217 487,56 грн інфляційних втрат та 482056,15 грн 3% річних.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.04.2017 до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача було залучено: Головне управління Державної казначейської служби України в Житомирській області; Департамент фінансів Житомирської обласної державної адміністрації; Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз Збут"; Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України".

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та письмових поясненнях (а.с. 181-184 т.1). Зазначив, що після порушення провадження у справі борг в сумі 101002887,62 грн погашений. Також, зазначив, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача 4499190,70 грн пені, 1217487,56 грн інфляційних втрат та 482056,15 грн 3% річних. Пояснив, що дані нарахування здійснені позивачем на суму 101002887,62 грн, яка погашена після порушення провадження у справі, згідно спільних протокольних рішень. Однак, оскільки кошти надійшли після порушення провадження у справі, відбулася прострочка виконання зобов'язань відповідача перед позивачем.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві від 18.04.2017 (т.1 а.с.104-111), поясненнях від 18.05.2017 (т.1 а.с. 199-201), поясненнях від 06.07.2017 (т.2 а.с.45-46). Зокрема зазначили, що права та обов'язки сторін за договором від 17.12.2015 № НОМЕР_1 транспортування природного газу встановлені не тільки даним договором, а також і іншими актами цивільного законодавства України, що відповідно має наслідком часткове відходження від умов договору, а саме в частині проведення розрахунків. Вказали на особливість здійснення розрахунку у сфері транспортування магістральними газопроводами за категорією споживачів "Населення", яке, відповідно спільних протокольних рішень, здійснюється за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України. Крім того, представники заперечили розрахунок вартості послуг балансування за вересень 2016 року, про що вказано у додаткових поясненнях від 08.08.2017 (т.2 а.с. 94-95).

Представники третьої особи - Головного УДКС України в Житомирській області пояснили, що відповідно до наданих повноважень органи Державного казначейства виконують функцію обслуговуючого банку розпорядників бюджетних коштів. Зазначили, що згідно підписаних СПР вони є стороною, на яку покладена функція перерахування коштів (т.2 а.с. 47-48).

Третя особа - Департамент фінансів в судове засідання свого представника не направив. Листом № 3.4-17/1/1085 від 13.05.2017 повідомив, що оскільки департамент фінансів не має прямих договірних відносин з відповідачем та позивачем, доводи або заперечення по суті справи відсутні (а.с. 158 т.1). Згідно протокольних рішень департамент перераховує субвенції, які надходять з Державного бюджету України (а.с.210 т.1)

Представник третьої особи - ТОВ "Житомиргаз збут" в судовому засіданні підтримав позицію відповідача та зауважив, що розрахунки по оплаті послуг з балансування обсягів природного газу мають відбуватись відповідно до підписаних сторонами спільних протокольних рішень.

Третя особа - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в судове засідання свого представника не направило, клопотанням від 04.08.2017 просило розгляд справи продовжувати без участі представника. Разом з тим зазначено, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та підтримує позов у повному обсязі (а.с.96 т.2).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (оператор/позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (замовник/відповідач) укладений договір № транспортування природного газу (т.1 а.с.14-24).

Відповідно п. 2.1 договору, оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (п. 2.2 договору).

Послуги, які можуть бути надані відповідачу за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування) (п. 2.3 договору).

Відповідно п. 2.5 договору, приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (п. 2.6 договору).

Позивач, в свою чергу, має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 Договору).

Позивач зобов'язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від відповідача відповідно до умов, встановлених Кодексом; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов'язки, визначені Кодексом та чинним законодавством України (п. 3.1 договору).

Позивач має право, зокрема, користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов'язків оператора газотранспортної системи (п. 3.2 договору).

Відповідач зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби позивача; вчасно врегульовувати небаланси (п. 4.1 Договору).

Відповідач має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

Відповідно до п. 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з п. 9 глави 1 розділу XI Кодексу замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, замовлення фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу:

- небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- алокація - підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об'єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів), що здійснюється відповідно до вимог розділу XII цього Кодексу.

Згідно з п. 8 глави 1 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Згідно з п. 5 глави 2 розділу XII Кодексу підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи, є основою для проведення алокації щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Як вбачається з наведених положень Кодексу, алокація здійснюється на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок входу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), поданого до газотранспортної системи, та на основі підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу відповідно до положень п. 2 глави 7 Розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, виміряні для фізичних точок виходу (у тому числі у розрізі контрагентів/споживачів замовника послуги транспортування), взятого з газотранспортної системи.

Так, в результаті аналізу відповідних підписаних щомісячних актів приймання-передачі газу, згідно яких замовник послуг на транспортування подав певні обсяги природного газу до газотранспортної системи та здійснив їх відбір з такої системи, формується алокація щомісячних обсягів природного газу для замовників послуг транспортування за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на своєму веб-сайті.

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів:

1) при позитивному місячному небалансі - оператор надсилає оператору газосховища інформацію про замовника послуг транспортування, що має позитивний небаланс, та обсяг небалансу, а оператор газосховища проводить закачування природного газу (у тому числі шляхом заміщення) в обсязі небалансу та оформлення його в односторонньому порядку. У випадку відсутності у замовника послуг транспортування діючого договору зберігання природного газу замовник послуг транспортування зобов'язаний в строк до 14-го числа наступного місяця укласти з оператором газосховища договір зберігання;

2) при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування. Згідно з п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні положення передбачені також в розділі IX "Визначення вартості послуг балансування та порядок розрахунків за ними" договору, згідно якого, зокрема, передбачено:

- п. 9.1 договору: у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу;

- п. 9.4 договору: позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

При цьому, згідно п. 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого відповідачем відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору.

Відповідно до п. 17.1 договору, він набирає чинності з дня укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року.

На підставі даного договору, позивачем відповідачу були надані послуги по балансуванню обсягів природного газу в вересні, жовтні, листопаді та грудні 2016 року у належний спосіб та строк на загальну суму 101002887,62 грн, в підтвердження чого позивачем подані акти надання послуг балансування обсягів природного газу:

- від 30.09.2016 № 09-16--БАЛАНС - за вересень 2016 року - на суму 11674300,88 грн (т.1 а.с. 28);

- від 31.10.2016 № 10-16--БАЛАНС - за жовтень 2016 року - на суму 19302852,59 грн (т.1 а.с. 33);

- від 30.11.2016 № 11-16--БАЛАНС - за листопад 2016 року - на суму 35255188,80 грн (т.1 а.с. 39);

- від 31.12.2016 № 12-16--БАЛАНС - за грудень 2016 року - на суму 34770545,35 грн (т.1 а.с. 45).

Як зазначив позивач у позовній заяві, вартість послуг з балансування обсягів природного газу відповідачу вираховувалась позивачем у відповідності до положень п. 9.2 договору.

Так, в п. 9.2 договору передбачено, що вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника - відповідача за формулою: Вбалансування = БЦГ х К х QBT, де БЦГ - базова ціна газу, QBr - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К -коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1. Відповідно до положень п. 9.3 Договору базова ціна газу визначається Оператором - Позивачем відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10-го числа місяця, наступного га газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Так, згідно інформації з офіційного веб-сайту позивача базова ціна газу становила: на вересень 2016 року - 6829,20 грн з ПДВ; на жовтень 2016 року - 7166,40 грн з ПДВ; на листопад 2016 року - 7867,20 грн з ПДВ; на грудень 2016 року - 8644,80 грн з ПДВ. При розрахунку вартості послуги балансування включається/виключається послуга зі зберігання природного газу у разі її фактичного надання/не надання, що складає - 67,20 грн (враховуючи надання послуг вказаного виду).

У зв'язку з цим, вартість послуг балансування обсягів природного газу Відповідача в місяцях небалансу була визначена наступним чином:

- у вересні 2016 року на суму в розмірі 11 674 300,88 грн = (6 829,20 грн - 67,20 грн) х 1,2 х 1 438,714 тис. куб. м;

- у жовтні 2016 року на суму 19 302 852,59 грн = (7 166,40 грн - 67,20 грн) * 1 * 2 719,018 тис. куб. м;

- у листопаді 2016 року на суму 35 255 188,80 грн = (7 867,20 грн - 67,20 грн) * 1 * 4 519,896 тис. куб. м;

- у грудні 2016 року на суму 34 770 545,35 грн = (8 644,80 грн - 67,20 грн) * 1 * 4 053,645 тис. куб. м.

Однак, відповідач частково заперечує щодо застосування коефіцієнту 1,2 до вартості всього небалансу за вересень 2016 року, а саме: вважає, що умовами договору визначено обов'язкову умову, що коефіцієнт "1" має застосовуватись до 5% місячного небалансу, а більш ніж 5% підлягає застосуванню коефіцієнт "1,2", у зв'язку з чим подано власний розрахунок вартості послуг балансування за вересень 2016 року (т.2 а.с.95), а саме:

- на суму 11091753,50 грн = (6 829,20 грн - 67,20 грн) х 1,2 х 1366,922 тис.куб. м;

- на суму 485456,15грн = (6 829,20 грн - 67,20 грн) х 1 х 71,792 тис.куб.м.

Господарський суд вважає доводи відповідача правомірними.

Пунктом 9.4 договору встановлено, що оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Отже, з моменту отримання відповідачем листів позивача від 17.10.2016 № 14147/12, від 16.11.2016 від 15704/12, від 15.12.2016 № 17083/12, від 16.01.2017 № 424/12 (з додатками) відповідно до п. 9.4 договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу, виникла зобов'язання здійснити оплату позивачу послуг балансування на загальну суму 101 002 887,62 грн у строк, що не перевищує п'яти банківських днів з моменту отримання акту.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за надані послуги з балансування обсягів природного газу надані позивачем у вересні-грудні 2016 в розмірі 101002887,62 погашена в повному обсязі згідно профінансованих в 2017 році спільних протокольних рішень № 1338/у, №1339/у, № 1340/у, № 1341/у, 1342/у від 21.02.2017 .

За порушення умов договору, позивачем нараховано відповідачу 4 499 190,70 грн пені, 1 217 487,56 грн інфляційних втрат та 482056,15 грн 3% річних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо і н ш е н е в с т а н о в л е н о договором або з а к о н о м.

Отже, ПАТ "Житомиргаз" має одночасно виконувати не тільки вимоги договору транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015, а й вимоги спеціальних законодавчих актів, якими передбачається процедура розрахунку і надання населенню пільг, субсидій та компенсацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, передбачено порядок перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету України місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43 (далі - Порядок).

Відповідно до п.п.1.1-1.3 Порядку взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, Міністерством фінансів Автономної Республіки Крим, головними фінансовими управліннями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій (далі - відповідні головні фінансові управління), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", ДП "Енергоринок" та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього Порядку, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори) та спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1, спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

За п.п. 2.1 - 2.3 Порядку постачальники та транспортувальники ресурсів (надавачі товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки згідно з Порядком, складають щомісяця до 10-го числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а у разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та транспортувальники ресурсів) визначають договірну величину споживання ресурсів, про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів і постачальників та транспортувальників ресурсів та надаються, зокрема, відповідним головним фінансовим управлінням, які узагальнюють отримані дані і подають їх щомісяця до 20-го числа у формі узгоджених з постачальниками та транспортувальниками ресурсів спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними реєстрами актів звіряння або договорами за підписами керівників відповідних головних фінансових управлінь та постачальників і транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг) Державній казначейській службі України та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України областей (далі - головні управління ДКСУ). Такі документи подаються окремо щодо кожного постачальника та транспортувальника ресурсів (надавача товарів, послуг), який братиме участь у розрахунках.

Пунктами 2.6, 2.7 Порядку встановлено, що не пізніше ніж за 2 дні до проведення розрахунків усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, надають до Державної казначейської служби України та його територіальних органів, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання і електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та транспортувальників ресурсів (надавачів товарів, послуг), відкриті в органах Державної казначейської служби України, а у разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 "Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій", у пункті 7 в абзаці 4 слова "за згодою учасників" виключено, а також, доповнено пункт абзацами такого змісту: "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом пяти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсація, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету та встановлено перелік органів, які уповноважені встановлювати факт наявності підстав для такого порядку розрахунків. Матеріали справи свідчать, що підписання Спільних протокольних рішень уповноваженими державними органами, а саме: Головним управлінням державної казначейської служби України в Житомирській області (органу відповідальному за операції по рахунку); Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (органу, який є розпорядником державних коштів) є підтвердженням встановлення факту наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Отже, враховуючи положення Порядку, взаєморозрахунки між постачальниками та транспортувальниками ресурсів і розпорядниками коштів, виділених з державного бюджету на надання пільг, субсидій та компенсацій населенню, відбуваються або у спосіб складання актів звірки у разі проведення розрахунків, які здійснюються у рахунок погашення заборгованості за природний газ, або шляхом укладення договору у разі проведення розрахунків з попередньої оплати ресурсів (оплата вартості планових обсягів постачання природного газу у поточному місяці).

Згідно спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (СПР) від 21.02.2017 відповідачем перераховано позивачу в погашення боргу за надані послуги у вересні-грудні 2016 згідно договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015: № 1338/у на суму 16797500,00 грн (т.2 а.с. 28-30), №1339/у на суму 5405387,62 грн (загальна сума СПР - 31488703,76 грн) (т.2 а.с.24-26), № 1340/у на суму 30000000,00 грн (т.2 а.с. 34-36), № 1341/у на суму 48800000,00 грн (т.2 а.с. 39-41) № 1342/у на суму 48783210,00 грн (т.2 а.с 81-83), перерахування яких здійснювалось на підставі постанови КМУ від 11.01.2005 №20.

Проаналізувавши зміст цих документів, суд дійшов висновку, що кожне спільне протокольне рішення і платіжні доручення про перерахування відповідачем позивачу отриманих по ланцюгу коштів, як вартість пільг та субсидій населенню вказують, що такі розрахунки між сторонами, по-перше, здійснюються в межах договору на транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015, укладеного між сторонами, а по-друге, є одночасно процедурою погашення зобов'язань ПАТ "Житомиргаз" з остаточної оплати вартості транспортування природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих по спільному протокольному рішенню сум пільг і субсидій населенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що день проведення взаєморозрахунків між сторонами, які здійснювались на підставі укладених між ними спільних протокольних рішень для можливості отримання населенням пільг, був одночасно днем погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ у відповідному місяці поставки по договору № НОМЕР_1 від 17.12.2015.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За умовами п. 13.1 договору, позивач та відповідач у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 13.5 договору).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що розрахунки за транспортування природного газу проводилися відповідачем на підставі спільних протокольних рішень відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно приписів ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності (ст. 218 Господарського кодексу України).

Таким чином, умовами застосування господарських санкцій є вчинення контрагентом господарського правопорушення.

Натомість, судом не встановлено вчинення відповідачем такого правопорушення, а певне прострочення в оплаті за отриманий газ пов'язане із умовами, встановленими державою для ведення господарської діяльності у сфері теплопостачання, спеціального режиму проведення взаєморозрахунків, що не дає підстав дійти висновку про виправдане та справедливе покладення на відповідача господарських санкцій, як визначених законом так і тих, що визначено договором.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

З урахуванням викладених обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4 499 190,70 грн пені,1 217 487,56 грн інфляційних втрат та 482056,15 грн 3% річних, у зв'язку з несвоєчасною оплатою природного газу відповідно до договору № НОМЕР_1 на транспортування природного газу від 17.12.2015 за їх необґрунтованістю та безпідставністю. В частині стягнення основного боргу провадження у справі слід припинити за відсутністю предмета спору, відповідно ст. 80 ГПК України.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись ст.32-34, 43, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення основного боргу в сумі 101 002 887,62 грн провадження у справі припинити.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.08.17

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід.),

3,4 - третім особам № 2, № 4 (рек. з пов..)