КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2017 р. Справа№ 911/2774/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги (вх. №09-08.2/4217/17 від 18.05.2017) Товариства з обмеженою відповідальністю «Крупенія» на рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016

у справі №911/2774/16 (суддя - Ярема В.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крупенія»

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю представників сторін:

від позивача -Кравчук А.С., довіреність б/н від 27.12.2016;

від відповідача - не з'явились

від третьої особи - Іващенко Д.А., довіреність 14/02-1 від 14.02.2017

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» (відповідач у справі) про усунення перешкод у користуванні майном відповідно до ст 391 ЦК України, а саме комплексом споруд, який складається з адміністративного корпусу «А», рибного ярмарку «Б» комплексу по зберіганню продуктів харчування «В», насосної підстанції «Г», механічної майстерні «Д», розташованим за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, шляхом виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш»; та іншим майном, а саме двох кімнат для комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325 і встановлені на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); електричної мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009); електричної мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); холодильного обладнання на базі компресорних станцій; електричної системи «Рибний ярмарок» шляхом вилучення його у Товариства з обмеженою відповідальністю «Нагваль-Фіш» та передачі Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика».

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» посилається на те, що після припинення договірних відносин з ТОВ «Нагваль-Фіш», яке орендувало спірне майно, відповідач не повернув його назад власнику, позивачу у справі, а продовжувало займати приміщення без законних підстав.

Рішенням Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції вказав на те, що спосіб захисту, який передбачений ст. 391 ЦК України, на підставі якої заявлено позов, може бути застосований лише, якщо між сторонами не існувало договірних відносин. Разом з тим, оскільки матеріалами справи підтверджується факт укладення між позивачем та відповідачем договору оренди, на підставі якого ТОВ «Нагваль-Фіш» користувалось спірним майном, то Господарський суд Київської області дійшов висновку, що ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» обрав невірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, як власника майна та водночас як його орендодавця.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Крупенія», подало апеляційну скаргу (вх. №09-08.2/4217/17 від 18.05.2017), в якій просить суд змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16 шляхом виключення висновків суду про те, що відповідач користується спірними приміщеннями за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А на підставі договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015; що між сторонами у даній справі виникли договірні правовідносини щодо користування спірним нерухомим майном з серпня 2016 року. Разом з цим, апелянт просить суд резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16 залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.05.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крупенія» на рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено справу №911/2774/16 до розгляду на 21.06.2017.

У судовому засіданні 21.06.2017 представник апелянта надав свої пояснення по суті вимог апеляційної скарги, зокрема зазначив, що між ним та ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» укладено договір про спільну діяльність б/н від 26.07.2016, на підставі якого позивач передав своє майно, як вклад у спільну діяльність, а саме передав право користування земельними ділянками, право користування приміщеннями, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, яке ТОВ «Крупенія», як оператор спільної діяльності подальшому передало в користування ТОВ «Нагваль-Фіш» за договором оренди від №01/08/16-1М від 01.08.2016. Відтак, ТОВ «Крупенія» вказує на те, що відповідач у справі користується спірним майном на підставі договору, укладеного саме з ТОВ «Крупенія», сплачує останньому орендні платежі, а тому апелянт стверджує, що розгляд даного спору щодо виселення ТОВ «Нагваль-Фіш» з займаних приміщень може вплинути на його права та обов'язки.

Враховуючи подані ТОВ «Крупенія» документи та пояснення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що прийняте рішення у справі може вплинути на права та обов'язки апелянта, а тому на підставі ст. 27 ГПК України ТОВ «Крупенія» було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, про що винесено ухвалу від 21.06.2017.

У зв'язку з неявкою у судове засідання 21.06.2017 представника відповідача, розгляд справи був відкладений на 09.08.2017 в межах строку вирішення спору, який на підставі клопотання апелянта відповідно до ст. 69 ГПК України був продовжений судом, про що винесено відповідну ухвалу.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 08.08.2017 у зв'язку з перебуванням судді Мальченко А.О. у відпустці, для розгляду справи №910/2774/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді Алданова С.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.08.2017 справу №910/2774/16 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів.

У судовому засіданні, 09.08.2017, представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд змінити мотивувальну частині рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16.

Представники відповідача та позивача у судовому засіданні, 09.08.2017, заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили суд апеляційної інстанції залишити рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16 без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідача у справі повторно не з'явились, про причини неявки відповідач не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи належне повідомлення учасників про дату і час розгляду справи, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Згідно наявної в матеріалах даної справи інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №66164297 від 18.08.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» на праві власності належать об'єкти нерухомості, розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, а саме: комплекс споруд, який складається з адміністративного корпусу «А», рибного ярмарку «Б» комплексу по зберіганню продуктів харчування «В», насосної підстанції «Г», механічної майстерні «Д».

Судом встановлено, що 16.10.2015 між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» (орендодавець) та ТОВ «Нагваль-Фіш» (орендар) було укладено договір оренди №16/10/15-1Ч, відповідно до пунктів 1.1., 1.4. та 8.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування на строк визначний у даному договорі, на умовах оренди, без права викупу, нежитлові приміщення: офісні приміщення загальною площею 49,60 м2, побутові приміщення загальною площею 382,0 м2, прилягаючі приміщення загальною площею 180,80 м2, приміщення їдальні 82,80 м2, складські приміщення загальною площею 169,10 м2, приміщення торгового залу загальною площею 1650,70 м2, холодильні камери загальною площею 74,30 м2, приміщення сортувальної площею 175,80 м2 - всього 2 765,10 м2, (далі - приміщення/об'єкт оренди), яке розташоване на першому поверсі у будівлі за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А.

Строк оренди приміщення встановлюється з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення в оренду і до 15.10.2018.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 15.10.2018 включно.

Передача вищезазначеного майна в користування ТОВ «Нагваль-Фіш» за договором оренди підтверджується підписаним та скріпленим відбитками печаток сторін актом прийому-передачі нежитлового приміщення в оренду, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 70 том 1).

Як стверджує позивач, вищезазначені приміщення обладнанні відповідною технікою та засобами для транспортування, зберігання та реалізації харчових продуктів, які також були надані ТОВ «Нагваль-Фіш» у користування.

Згідно п. 8.4. договору сторони домовились, що даний договір може бути розірвано або припинено на підставах передбачених умовами договору або положеннями діючого законодавства, утому числі у випадках виконання/неналежного виконання умов договору сторонами.

З наявних у матеріалах справи документів, а саме листа від 22.08.2016 (а.с. 71 том 1) вбачається, що позивач звертався до відповідача з повідомленням про зміну банківських реквізитів ТОВ «ТЛК «Арктика», проханням погасити існуючу заборгованість з оплати орендної плати за користування спірним майном та здійснювати подальшу сплату орендної плати за вказаними новими реквізитами.

28.10.2016 листом №28-10-20/01 (а.с. 102 том 1) позивач повідомив відповідача про свою відмову від договору на підставі ст. 782 ЦК України у зв'язку із невиконанням останнім взятих на себе зобов'язань по оплаті орендної плати за договором з серпня 2016 року та вимагав негайно повернути спірне майно.

В обґрунтування заявлених вимог ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» вказує на те, що ТОВ «Нагваль-Фіш» продовжує користуватись спірним майном після розірвання договору оренди без відповідних правових підстав, що унеможливлює доступ позивача до свого майна, та відповідно стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Окрім того позивач зазначає, що відповідач неправомірно користується іншим майном, зокрема кімнатою для комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325 і встановлені на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); електричною мережею комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009); електричною мережею комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); холодильним обладнанням на базі компресорних станцій; електричною системою «Рибний ярмарок», які позивач також просить повернути у його володіння та користування.

Колегія суддів зазначає, що представлені докази у справі свідчать, що на підставі договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015 між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» та ТОВ «Нагваль-Фіш» виникли правовідносини з оренди нерухомого майна, правове регулювання яких здійснюється положеннями Глави 58 ЦК України «Найм (оренда)».

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За загальним правилом одностороннє розірвання договору не допускається, якщо інше не передбачено законом або самим договором.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

З представлених відповідачем документів, а саме платіжних доручень (а.с. 97-98) вбачається, що останньою оплатою орендної плати був платіж, який проведений 25.07.2016 на підставі рахунку№1387 від 25.07.2016 за оренду приміщень у липні 2016. Доказів оплати орендної плати за наступні місяці оренди сторони не надали.

Несплата орендних та інших передбачених договором платежів, стала підставою для звернення ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» з вимогами про оплату заборгованості, а в подальшому стало підставою для відмови від договору в односторонньому порядку.

Так, наявним в матеріалах справи листом позивача №28/10/20-1 від 28.10.2016, фіскальним чеком відділення УДППЗ «Укрпошта» №4571 від 28.10.2016 та роздруківкою з онлайн-сервісу «відстеження поштових пересилань», (а.с. 102-103, 149 том 1) підтверджується направлення відповідачу повідомлення позивача про відмову від договору та вимоги повернути спірні приміщення внаслідок невиконанням ним умов договору стосовно своєчасного внесення орендної плати за користування спірним майном протягом трьох місяців підряд.

Відтак, вищенаведені обставини справи підтверджують, що між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» та ТОВ «Нагваль-Фіш» існували правовідносин оренди нерухомого майна на підставі укладеного договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015, який був розірваний позивачем у справі в односторонньому порядку згідно приписів ст. 782 ЦК України.

В свою чергу апелянт, заперечуючи проти існування між позивачем та відповідачем договірних відносин, стверджує, що договір оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015 був розірваний сторонами ще 26.07.2016, на підтвердження чого, надає копію угоди б/н від 26.07.2016 про розірвання договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015 (а.с. 197) та Акту прийому-передачі приміщень від 26.07.2016, згідно якого ТОВ «Нагваль-Фіш» повертає ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» предмет оренди (а.с. 198).

Окрім того, ТОВ «Крупенія» зазначає, що після розірвання договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015, ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» передало спірне майно як вклад у спільну діяльність, яке в подальшому ТОВ «Крупенія» надало відповідачу у користування на підставі іншого договору оренди №01/08/16-1М від 01.08.2016. З огляду на вказане, апелянт вважає, що Господарський суд Київської області дійшов невірного висновку, що договірні відносини з оренди спірного нерухомого майна виникли між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» та ТОВ «Нагваль-Фіш» на підставі договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015, та стверджує, що відповідач, ТОВ «Нагваль-Фіш», орендує спірне майно на підставі іншого договору оренди №01/08/16-1М від 01.08.2016, в якому орендодавцем виступає не ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», а ТОВ «Крупенія», як оператор спільної діяльності згідно договору укладеного з позивачем від 26.07.2016.

Щодо представлених апелянтом копій угоди про розірвання договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015 (а.с. 197) та Акту прийому-передачі приміщень від 26.07.2016, колегія суддів зазначає наступне.

Зазначені документи були подані ТОВ «Крупенія» як додатки до апеляційної скарги, однак, оригінали чи належним чином завірені копії даних документів не були надані ні ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», ні ТОВ «Нагваль-Фіш».

Пунктом 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 43 ГПК України передбачено, що однією з засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. У відповідності до ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Правила допустимості доказів у процесуальному праві розуміється як певне, встановлене законом обмеження у використанні доказів у процесі вирішення конкретних справ, що є наслідком наявності письмових форм фіксації правових дій та їх наслідків.

Колегія суддів зазначає, що згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обґрунтованому розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Луценко проти України», заява №30663/04 зазначено, що оцінюючи чи було все відповідне провадження в цілому справедливим, слід взяти до уваги якість існуючих доказів, і зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, які-небудь сумніви щодо їхньої достовірності і точності. У разі виникнення сумнівів стосовно достовірності певного джерела доказів відповідно зростає необхідність підтвердження його доказами з інших джерел.

Враховуючи те, що між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» та ТОВ «Крупенія» існують спори щодо правомірності ведення спільної діяльності на підставі договору про спільну діяльність від 26.07.2016, а також враховуючи те, що жодна із сторін даної справи (ні позивач, ні відповідач), які безпосередньо виступають сторонами такого правочину не надавали до суду доказів укладення угоди про розірвання договору оренди №16/10/15-1Ч від 16.10.2015 та Акту прийому-передачі приміщень від 26.07.2016, не надавали оригіналів цих документів, а також враховуючи те, що ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» у вересні 2016 та жовтні 2016 зверталось до ТОВ «Нагваль-Фіш» з листами про односторонню відмову від договору оренди, хоча повинно було знати про укладення 26.07.2016 договору розірвання договору оренду, колегія суддів не приймає подані апелянтом копії угоди про розірвання від 26.07.2016 та Акту від 26.07.2016, як належні докази на підтвердження обставин розірвання договору оренди, укладеного між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» та ТОВ «Нагваль-Фіш», оскільки така обставина не підтверджується жодними іншими доказами у справі.

Щодо тверджень апелянта, про те, що ТОВ «Нагваль-Фіш» орендує спірні приміщення на підставі договору оренди №01/08/16-1М від 01.08.2016, в якому орендодавцем виступає не ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика», а ТОВ «Крупенія», як оператор спільної діяльності, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно представлених до апеляційної скарги документів вбачається, що між ТОВ «Крупенія» та ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» існують взаємні права та обов'язки, які виникли на підставі договору про спільну діяльність від 26.07.2016 (а.с. 209-214 том 1), дійсність якого є предметом розгляду у справі №910/1548/17. За результатами розгляду справи №910/1548/17 постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.07.2017 в задоволенні позову про визнання недійсним договору про спільну діяльність від 26.07.2016 відмовлено, що відповідно свідчить про дійсність даного договору. Згідно договору про спільну діяльність, ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» передало в якості вкладу у спільну діяльність право користування земельною ділянкою та право користування приміщеннями, які знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А. Надалі ТОВ «Крупенія», як оператор спільної діяльності, 01.08.2016 уклало з відповідачем договір оренди №01/08/16-1М спірного майна.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вирішуючи спір по суті, місцевий господарський суд досліджує обставини та факти саме в межах предмету спору, досліджуючи та надаючи оцінку наявності підстав у позивача (ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика») звертатись з позовом про усунення перешкод у користуванні майном на підставі ст. 391 ЦК України.

В межах предмету спору, Господарським судом Київської області було вірно досліджено та встановлено, що договірні відносини між ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» та ТОВ «Нагваль-Фіш» існували, та взяті на себе зобов'язання виконувались сторонами, що не заперечується жодною із сторін та підтверджується також самим апелянтом в апеляційній скарзі. Подальше користування спірним нерухомим майном ТОВ «Нагваль-Фіш» на підставі іншого договору не було предметом розгляду судом, оскільки жодна із сторін не повідомляла суд про укладення таких договорів, про передачу та користування відповідачем майном на іншій підставі, не надавали до суду доказів на підтвердження таких обставин. Оскільки відповідно до ст. 82 ГПК України рішення приймається за результатами оцінки доказів, які подані сторонами, в межах предмету спору, то відповідно Господарський суд Київської області в повному обсязі дослідив обставини справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі поданих сторонами документів, та вірно встановив відсутність підстав для задоволення позову.

Так, приписами статей 316, 317 та 391 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту приписів ст. 391 ЦК України, на яку як на підставу позову посилається позивач, слідує, що передбачений відповідною нормою спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існувало договірних відносин щодо цього майна та майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015 №6-92цс15.

Приписами ст. ст. 11, 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З огляду вищенаведеного, оскільки спірне у даній справі нерухоме майно, а саме приміщення за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, було передано позивачем у користування відповідачу на підставі договору оренди, суд дійшов вірного висновку, що між ТОВ «ТЛК «Арктика» та ТОВ «Нагваль-Фіш» за даним спором виникли зобов'язальні договірні правовідносини, а тому передбачений статтею 391 ЦК України речово-правовий спосіб захисту не може бути застосований судом для захисту прав позивача шляхом виселення відповідача із відповідного нерухомого майна.

Також, позивачем на підставі ст. 391 ЦК України заявлено вимогу про усунення перешкод у користуванні ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» майном шляхом вилучення у відповідача та передачі позивачу двох кімнат для комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325 і встановлені на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); електричної мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009); електричної мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); холодильного обладнання на базі компресорних станцій; електричної системи «Рибний ярмарок», суд зазначає наступне.

В силу вимог ст. 386, 387, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист права власності, як шляхом витребування майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, згідно статті 387 ЦК України (віндикаційний позов), так і вимагаючи усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, згідно статті 391 ЦК України (негаторний позов).

Колегія суддів зазначає, що негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має свою річ у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно її використовувати або розпоряджатися нею.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Тобто право вимоги усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном виникає у зв'язку з вчиненням третьою особою відповідних перешкод в реалізації власником повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення позову, який пред'являється на підставі ст. 391 ЦК України є наявність права власності позивача щодо спірного майна та вчинення певною особою перешкод у здійсненні ним відповідного права, які повинні бути підтверджені доказами у справі.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Натомість, в порушення вимог наведених нормативних приписів, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявності у ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» права власності на дві кімнати для комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325 і встановлені на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); електричні мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009); електричні мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); холодильне обладнання на базі компресорних станцій; електричну систему «Рибний ярмарок».

Витребувану ж судом належним чином завірену копію витягу з оборотно-сальдової відомості «Основних засобів» по рухомому майну позивач не надав, посилаючись на те, що під час незаконного проникнення на територію приміщень за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, зникли всі бухгалтерські документи, в підтвердження чого суду надано довідку старшого слідчого СВ Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Київській області від 18.08.2016 №16/2964.

Наведені твердження позивача, місцевий господарський суд обґрунтовано не взяв до уваги, оскільки, внесення до Єдиного досудових розслідувань відомостей про злочин та проведення досудового розслідування не є доказом вчинення протиправних дій певною особою, та відповідно не звільняє ТОВ «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» від обов'язку по доказуванню обставин, на підставі яких заявлені позовні вимоги, зокрема наявності у нього відповідного права на майно та порушення такого права шляхом вчинення третьою особою перешкод у здійснені права користування та розпорядження майном.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази, що саме відповідач, а не інші особи, вчиняє дії, які перешкоджають в реалізації повноважень користування та розпорядження майном.

За таких обставин, виходячи з наведених законодавчих положень, аналізу суб'єктного складу, характеру правовідносин, а також враховуючи недоведеність позивачем обставин наявності у останнього права власності на спірне рухоме майно та вчинення саме відповідачем протиправних дій, наявність яких необхідна для задоволення негаторного позову, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» майном шляхом вилучення у відповідача та передачі позивачу двох кімнат для комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325 і встановлені на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009) та ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); електричної мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на І-й секції шини 10 кВ (К1 №0502009); електричної мережі комірника з масляними вимикачами 10 кВ (КВ) (КВ2001-13), які знаходяться в ОЗТП-2325, встановленого на ІІ-й секції шини 10 кВ (К13 №05014948); холодильного обладнання на базі компресорних станцій; електричної системи «Рибний ярмарок».

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і мотивувальна частина рішення відповідає фактичним обставинам справи та дійсним правовідносинам, що склались між сторонами, а відтак передбачених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення немає, що відповідно є підставою для залишення апеляційної скарги ТОВ «Крупенія» без задоволення.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Крупенія» на рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.11.2016 у справі №911/2774/16 залишити без змін.

3. Справу №911/2774/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

С.О. Алданова