ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2017 Справа № 904/11339/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Паруснікова Ю.Б. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області: Масенко А.О., посвідчення № 024234 від 24.01.2014

від представників сторін:

від відповідача: Тімочко С.С. директор, паспорт серії НОМЕР_1 від 30.10.2001; Конопліна О.В., представник за довіреністю № 0808-02 від 08.08.2017;

представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 по справі № 904/11339/16 (суддя Васильєв О.Ю., судді: Суховаров A.B., Ніколенко М.О.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол», м. Горлівка

до Державного підприємства «Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу», м. Кам'янське

за участю: Прокуратури Дніпропетровської області, м. Дніпро

про стягнення 934646,45 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судові витрати покладено на позивача.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване необґрунтованістю доводів позивача щодо невиконання відповідачем проектних робіт за договором № 65-15 від 24.07.2013 у строк встановлений для їх виконання, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, які засвідчують факт виконання відповідачем всіх робіт за вказаним договором. При цьому, суд відхилив доводи позивача стосовно того, що роботи виконані відповідачем з помилками, неякісно, із порушенням строків та порядку їх виконання, оскільки ці вимоги не є предметом розгляду та доказування в даній справі.

Також, судом зазначено, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, неналежне виконання відповідачем умов договору може слугувати підставою для відповідальності, а не підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ПАТ «Концерн Стирол» звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно вимог якої просить скасувати вказане рішення і прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «Концерн Стирол».

Апеляційна скарга мотивована незаконністю, необґрунтованістю прийнятого господарським судом рішення, через неповне з'ясування обставин та без всебічного дослідження доказів, які долучено до справи, та які мають істотне значення для вирішення спору, що на думку скаржника є підставою для скасування рішення з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Так, зокрема, скаржник посилається на наступне:

- судом першої інстанції не враховано подані позивачем докази відмови відповідача від виконання робіт за п. п. 2.2. - 2.9. календарного плану;

- акти здачі-приймання виконаних робіт, а також сам об'єкт робіт за п. п. 2.2. - 2.9. календарного плану передані відповідачем на адресу позивача лише після початку розгляду судом справи по суті;

- судом проігноровано той факт, що відповідач, як генеральний підрядник, за приписами ч. 2 ст. 838 ЦК України несе відповідальність перед позивачем за невиконання п. 2.3. календарного плану субпідрядною організацією;

- суд першої інстанції не звернув уваги на те, що підприємство УДППЗ «Укрпошта» припинило свою роботу у м. Горлівка Донецької області лише з 27.11.2017, тобто значно пізніше за граничний термін виконання відповідачем своїх зобов'язань за додатковою угодою № 1;

- прийняте господарським судом рішення про відмову у задоволенні позову на підставі ст. 1212 ЦК України є безпідставним, оскільки саме положення ч. 3 вказаної статті застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2017 відновлено строк на подачу апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.06.2017.

14.06.2017 розгляд справи відкладався у судовому засіданні на 03.07.2017.

30.06.2017 до канцелярії ДАГС надійшов відзив прокуратури Дніпропетровської області, згідно якого останній просить колегію суддів відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Концерн Стирол», а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 по даній справі залишити без змін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 03.07.2017 № 1023/17, на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.07.2017, справу призначено до розгляду колегією суддів у складі: Паруснікова Ю.Б., Пархоменко Н.В., Білецької Л.М.

03.07.2017 розгляд справи відкладався у судовому засіданні на 26.07.2017.

26.07.2017 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом 24.07.2013 між Українським державним науково-дослідним і проектним інститутом азотної промисловості і продуктів органічного синтезу, правонаступником якого є Державне підприємство «Український державний науково-дослідний і проектний інститут азотної промисловості і продуктів органічного синтезу, ДП «УКРДІАП» (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Концерн Стирол» (замовник) укладено договір № 65-15, відповідно до умов якого (п. 1.1.) з урахуванням додаткової угоди від 24.07.2013 № 1 замовник доручає і зобов'язується оплатити, а виконавець протягом строку дії дійсного договору зобов'язується виконати проектні роботи та інжинірингові послуги (далі - роботи) по об'єкту «Модернізація складу рідкого аміаку (дільниці приймання, зберігання та відвантаження аміаку) з установкою двох нових гвинтових аміачних компресорів та нової станції конденсації газоподібного аміаку».

Конкретний вид, обсяг робіт та їх вартість уточняються сторонами у процесі реалізації договору, визначаються та оформлюються сторонами по мірі надходження заявок від замовника, додатковими угодами до цього договору, які є його невід'ємною частиною. Замовник у свою чергу зобов'язався оплатити та прийняти роботи на умовах вказаного договору (том 1 а. с.10-15).

Додатковою угодою від 24.07.2013 № 1 сторони погодили обсяги, вартість та порядок оплати робіт (том 1 а. с. 13-15).

Відповідно до п. 2.1. вартість робіт виконавця за додатковою угодою № 1 на підставі протоколу погодження договірної ціни (додаток 2 до додаткової угоди № 1) та зведеного кошторису (додаток 4 до додаткової угоди № 1) складає 1101574,37 грн. з ПДВ.

У відповідності до п. 2.2.1. додаткової угоди № 1 авансовий платіж у розмірі 90 % від вартості робіт за додатковою угодою здійснюється замовником частинами протягом 10 (десяти) банківських днів від дати надання виконавцем відповідного рахунку. Сума перерахованого замовником авансу погашається у кожному акті здачі-приймання виконаних робіт у розмірі 90 % від вартості виконаних робіт на відповідному етапі календарного плану (додаток № 3 до додаткової угоди № 1).

Згідно п. п. 2.2.2. виконані роботи підтверджуються підписанням з обох сторін актів здачі-приймання робіт, які оформлюються сторонами після закінчення відповідного етапу робіт, передбаченого календарним планом (додаток № 3 до додаткової угоди № 1) і підлягають оплаті протягом 10 банківських днів від дати підписання таких актів і отримання від виконавця рахунку та податкової накладної на відповідну суму платежу.

Пунктом 4.1.4. договору замовник протягом 12 календарних днів з дня отримання документації повинен перевірити виконану роботу і направити виконавцю або підписаний Акт здачі-приймання робіт, або мотивовану відмову від прийомки з переліком необхідних доробок.

Пунктом 4.1.10. договору встановлено, що при неотриманні від замовника підписаного Акту здачі-приймання робіт або мотивованої відмови від приймання робіт протягом одного місяця від дати отримання замовником документації, робота вважається прийнятою без зауважень і підлягає оплаті замовником у повному обсязі.

Оплата по кожному етапу виконаних робіт по відповідному етапу робіт здійснюється у розмірі 10 % його вартості, вказаної у календарному плані (додаток № 3 до додаткової угоди № 1), а 90 % його вартості погашається за рахунок раніше перерахованого авансового платежу згідно п. 2.2.1. даної додаткової угоди (том 1 а. с.13-15).

Відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. договору, а також платіжних доручень № 99992319 від 19.11.2013, № 99992944 від 29.11.2013, та № 3 від 19.12.2013 замовник здійснив перерахування платежів на рахунок виконавця у розмірі 110157,44 грн.

Крім того, на виконання умов іншого договору від 18.06.2012 № 65-14, а також п. 2 додаткової угоди № 3-1 від 25.07.2013 до угоди № 3 від 25.06.2013 до договору № 65-14 від 18.06.2012 позивачем перераховано на користь відповідача грошові кошти на загальну суму 991416,93 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями № 5996 від 27.07.2013 на суму 550000,00 грн. та № 6362 від 04.07.2013 на суму 441416,93 грн. (том 1 а. с. 51, 53).

Позивач вказує, що сторони дійшли згоди про зарахування суми авансового платежу у розмірі 991416,93 грн. перерахованого раніше на підставі вищевказаних угод в рахунок оплати за виконання відповідачем робіт за додатковою угодою від 24.07.2013 № 1 до договору від 24.07.2013 № 65-15.

Таким чином, загальна сума перерахованих позивачем коштів на рахунок відповідача складає суму 1101574,34 грн. Тобто позивач свої зобов'язання за договором від 24.07.2013 № 65-15 виконав у повному обсязі.

Між тим, як стверджує позивач, відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, виконав роботи за договором лише частково, а саме:

- за п. 1.3. календарного плану «Виконання інженерно-геодезичних та інженерно-геологічних вишукувань» на суму 59917,92 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаним між сторонами Актом виконаних робіт від 02.09.2013 № 51 (том 1 а. с. 55);

- за п. 1.4. календарного плану «Аналіз отриманих від замовника вихідних даних. Компоновка основного технологічного обладнання в умовах працюючого складу. Розробка схем генерального плану та меж проектування з підключення до існуючих мереж у межах складу згідно отриманих технічних умов. Збір відсутніх вихідних даних. Погодження з замовником компоновок обладнання та схеми меж проектування. Затвердження замовником схеми генплану, що підтверджується підписаним сторонами Актом виконаних робіт від 22.10.2013 № 58 на суму 23010,00 грн. з ПДВ (том 1 а. с. 56);

- за п. 2.1. календарного плану «Розробка та видача робочих креслень «нульового циклу будівництва» станції конденсації газоподібного аміаку» на суму 84000,00 грн. з ПДВ, що підтверджується підписаним сторонами Актом виконаних робіт від 03.02.2014 № 1 (том 1 а. с. 54).

Інші визначені в календарному плані роботи за договором (п. п. 2.2. - 2.9.) станом на дату подачі позовної заяви ПАТ «Концерн Стирол» вважає не виконаними відповідачем, у зв'язку з чим, залишок грошових коштів, раніше перерахованих позивачем відповідачу у якості передоплати складає 934646,45 грн.

11.08.2016 позивач направив на адресу відповідача листа № 151 про відмову від додаткової угоди від 24.07.2013 № 1 до договору підряду від 24.07.2013 № 65-15 (на підставі ч. 2 ст. 849 ГК України) з вимогою повернути раніше перераховану суму грошових коштів у розмірі 934646,45 грн. протягом 7 днів з моменту отримання даного листа-вимоги, що передбачено ч. 2 ст. 530 ЦК України (том 1 а. с. 57).

Внаслідок односторонньої відмови позивачем від додаткової угоди, останній з посиланням на приписи ст. 1212 ЦК України просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму 934646,45 грн. за не виконані відповідачем роботи.

Відповідач заперечує проти позовних вимог ПАТ «Концерн Стирол» посилаючись на виконання ним робіт з розробки проектної документації у повному обсязі, що підтверджується оформленими накладними.

Також відповідач зазначає про виконання ним робіт на загальну суму 862612,85 грн., про що свідчать направлені на адресу позивача та не підписані останнім акти здачі-приймання виконаних робіт, а саме: Акт № 5 по етапу 2.2. на суму 627412,85 грн., Акт № 2 по етапу 2.4. на суму 85200,00 грн., Акт № 7 по етапу 2.8. на суму 150000,00 грн.

Документація по етапу 2.3. календарного плану, вартістю етапу робіт на суму 72033,60 грн. знаходиться в ДП «УкрДІАП» і разом з актом здачі-приймання робіт по етапу буде відправлена після отримання від ПАО «Концерн Стирол» вказівок щодо способу відправки і адреси отримувача.

За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами, є договором підряду.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Предметом спору по даній справі є повернення попередньої оплати. Вимоги замовника мотивовані направленням підряднику листа щодо відмови від договору та повернення попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України та ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу ч. 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною 3 вказаної норми встановлено, що положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» застосовуються також до вимоги про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: - набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; - відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Правовідносини сторін у даній справі регулюються нормами зобов'язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо вимоги повернути замовнику попередньо сплачені кошти у зв'язку з неналежним виконанням підрядником умов договору. В такому випадку права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права.

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним і не підпадає під регулювання ст. 1212 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, гроші та результати робіт.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Системний аналіз положень п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст.177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

В той же час норма ст. 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Враховуючи те, що спірні правовідносини, що склалися між сторонами у справі, виникли із укладеного між ними договору підряду від 24.07.2013 № 65-15, тобто мають договірний характер, а кошти, які ПАТ «Концерн Стирол» просить стягнути з ДП «УКРДІАП», отримано останнім у якості оплати за роботи, які повинні бути виконані за договором, то такі кошти набуто за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як без підставне збагачення.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 23.03.2016 по справі № 6-2978цс15, а також у постановах Верховного Суду України від 25.02.2015 по справі № 3-11гс15, від 25.03.2015 по справі № 3-5гс15, від 22.01.2013 № 5006/18/13/2012, від 24.09.2014 по справі № 6-122цс14, у постановах Вищого господарського суду України від 02.07.2012 по справі № 5006/18/13/2012, від 15.03.2017 по справі № 910/10308/15.

Враховуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошові кошти в сумі 934646,45 грн. були сплачені позивачем на виконання взятих на себе зобов'язань за договором від 24.07.2013 № 65-15, тому спірні грошові кошти набуті відповідачем на достатніх правових підставах, а відтак не можуть бути повернені позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України.

При цьому, позивачем не доведено та документально не підтверджено того факту, що вказана сума набута відповідачем за позадоговірними відносинами, що свідчить про не обґрунтованість доводів позивача про отримання цих коштів відповідачем без достатньої правової підстави і можливості застосування ст. 1212 ЦК України. До того ж в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення авансу за договором підряду позивач посилається на ч. 2 ст. 849 ЦК України, якою передбачено можливість відмови від договору у зв'язку з простроченням виконання робіт та відшкодування збитків.

Згідно ст.. 224 ГК України під збитками розуміються, у тому числі витрати зроблені управленою стороною.

Таким чином, ч. 2 ст. 849 ЦК України передбачено можливість задоволення позовних вимог за умови їх доведеності за договором підряду на підставі спеціальної норми, яка регулює підрядні відносини.

Крім того, одностороння відмова позивачем від договору в порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України та пред'явлення відповідачу на цій підставі вимоги про відшкодування збитків за невиконання визначених календарним планом робіт, а саме етапів за п. п. 2.2.-2.9., на думку колегії суддів, є неправомірною, а збитки на підставі цієї статті не можуть бути стягнуті з відповідача на користь позивача з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 651, ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим; у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Як зазначалося вище та встановлено судом першої інстанції, позивач в порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України листом від 11.08.2016 № 151 повідомив відповідача про відмову від додаткової угоди від 24.07.2013 № 1 до договору підряду від 24.07.2013 № 65-15 та вимагав повернути раніше перераховані кошти в якості передплати у сумі 934646,45 грн. протягом 7 днів (том 1 а. с. 57) з підстав невиконання всіх етапів робіт за пунктами календарного плану та не виконання договору в цілому. Вказаний лист відповідачем отримано 15.09.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 а. с. 58).

Відповідно до ч. 2 ст. 849 ЦК України Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Слід відмітити, що умови договору підряду визначають перш за все взаємовідносини сторін в процесі виконання обумовлених робіт, а відтак сам лише факт не передання результату підрядних робіт та відсутності підписаного акту їх передання не свідчить про невиконання робіт по договору взагалі.

Несвоєчасність направлення виконавцем (відповідачем) на адресу замовника (позивача) частини проектної документації викликана неможливістю доставити кореспонденцію за юридичною адресою ПАТ «Концерн Стирол» (Донецька обл., м. Горлівка) внаслідок проведення на території окремих районів Донецької області АТО та тієї обставини, що м. Горлівка є тимчасово не контрольованою Україною територією.

Листом від 02.06.2015 № 311 відповідач повідомляв позивача про завершення робіт та готовність «затверджуваної частини робочого проекту» у повному обсязі. Даними листами відповідач просив позивача зазначити про прийнятний спосіб передачі документації для забезпечення її доставки за призначенням. До моменту звернення з позовом до суду позивач не повідомляв відповідачу про зміну свого місцезнаходження та про адресу, на яку можливо було б направити проектну документацію (а. с. 60-62 том 2).

Після порушення провадження у справі, відповідачу стало відомо про нову адресу місця знаходження позивача, а тому до суду першої інстанції було надано докази повторного надсилання позивачу проектної документації з актами здачі-приймання робіт по всім етапам (том 2 а. с. 26-159), що додатково підтверджує факт виконання відповідачем всіх етапів робіт за умовами договору.

Колегія суддів враховує, що наявні матеріали справи (а. с. 18-159 том 2) свідчить про те, що згідно накладних позивачем від відповідача отримано проектну документацію за договором та акти приймання-передачі виконаних робіт. Не підписання актів приймання-передачі виконаних робіт обумовлено різними причинами (відсутність оригіналів, недоліки виконаних робіт, тощо).

Вказані обставини свідчать про те, що роботи відповідачем виконувалися, а між сторонами існує спір щодо якості та порядку передачі виконаних робіт.

При цьому, згідно змісту ч. 2 ст. 849 ЦК України відмова від договору за підставою, передбаченою вказаною нормою, можлива до моменту виконання робіт, а тому відмова від договору може бути заявленою до моменту передачі робіт, навіть якщо вони виконані з простроченням.

З урахуванням вищенаведеного твердження позивача стосовно того, що роботи виконані відповідачем з помилками, неякісно та з порушенням строків та порядку їх виконання, колегія суддів вважає правомірно відхиленими судом першої інстанції, оскільки ці вимоги не є предметом розгляду та доказування в даній справі.

Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому судом першої інстанції у їх задоволенні відмовлено правомірно.

З урахуванням вищезазначеного доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених господарським судом обставин, а тому відхиляються колегією суддів.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що рішення господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Концерн Стирол» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2017 по справі № 904/11339/16 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 11.08.2017.

Головуючий Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

Н.В. Пархоменко