КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2017 р. Справа№ 910/4578/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участі представників:

від позивача: Мосьман Д.О. - за дов.

від відповідача: Щербак Р.В. - за дов.; Пашута Т.М. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Управляюча компанія «Метрополія»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 про призначення судової експертизи

у справі №910/4578/17 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат»

до Приватного підприємства «Управляюча компанія «Метрополія»

про зобов'язання вчинити певні дії, стягнення 3 844 33,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» (далі, позивач або ТОВ «Біланівський ГЗК») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства «Управляюча компанія «Метрополія» (далі, відповідач або ПП «УК «Метрополія») про стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 3 592 039,93 грн. (вартість оплачених, але не виконаних робіт) та штрафу в сумі 252 296,82 грн., а також зобов'язання відповідача надати документи про виконання робіт за договором підряду вартістю 1 494 791,06 грн. відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт №1/10 за жовтень 2012 року, актів № 1/08, № 4/08, № 5/08, № 6/08 за серпень 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 за ініціативою суду у справі було призначено судову комплексну будівельно-технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне підприємство «Управляюча компанія «Метрополія» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 про призначення у справі судової комплексної експертизи у справі №910/4578/17 скасувати, справу направити до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду по суті.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною, винесеною з порушенням норм процесуального права.

Як стверджує відповідач, суд першої інстанції порушив порядок призначення експертизи, не з'ясувавши думки сторін щодо призначення комплексної експертизи.

Призначивши експертизу за власною ініціативою, суд, на порушення принципу диспозитивності та змагальності, на думку відповідача, поставив позивача у переважне становище, надавши йому можливість використовувати засоби доказування, які він не вимагав.

Окремі питання, поставлені експерту, є компетенцією суду, стосуються застосування права, оцінки наданих сторонами доказів та не потребують спеціальних технічних чи економічних знань. Крім того, окремі питання, які суд поставив на вирішення експерта (зокрема, щодо об'єму та якості фактично виконаних робіт) не заявлені позивачем як підстави позову та не входять до предмету доказування у даній справі, зважаючи на заявлені позовні вимоги.

Судом першої інстанції не обґрунтовано, виходячи з предмету та підстав заявленого позову, дійсної потреби у спеціальних знаннях для вирішення справи.

Суд, на думку скаржника, не обгрунтував, у чому полягає суперечність наданих сторонами доказів та не вказав чому є неможливим вирішення справи по суті за наявним в матеріалах справи доказами та для оцінки якого саме доказу виникла необхідність у призначенні експертизи.

За твердженнями апелянта, суд не надав оцінки доводам представника відповідача про те, що призначення експертизи затягне розгляд справи, оскільки не є необхідним, зважаючи заявлені позовні вимоги (предмет і підстави позову), а також доводам про те, що з'ясування обсягу фактично виконаних робіт не підлягає встановленню, а відповідач не заперечує обставину про те, що роботи не були завершені до кінця. Суд не вказав, яким чином висновок експерта може вплинути на вирішення питання по суті заявлених вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.07.2017 (головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.) апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 15.08.2017.

15.08.2017 представник позивача надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити оскаржену ухвалу суду без змін.

Представники відповідача у судовому засіданні підтримували доводи, викладені у апеляційній скарзі, просили її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції про призначення у справі судової комплексної експертизи скасувати.

Суд, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист. Відмова суду в прийнятті позовних заяв, скарг, оформлених відповідно до процесуального закону, є порушенням права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у пункті 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до пункту 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012 у справі №1-12/2012 право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129). Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року №11-рп/2007). Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

У розділах ХІІ, ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України врегульовано питання апеляційного та касаційного оскарження судових рішень. Зокрема, у статті 106 Господарського процесуального кодексу України наведено перелік ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

При цьому, приписи статті 106 Господарського процесуального кодексу України не містять заборони стосовно апеляційного та касаційного оскарження ухвал, постанов господарського суду.

Водночас стаття 41 Господарського процесуального кодексу України, якою врегульовано питання призначення і проведення судової експертизи, не містить положень, які б встановлювали заборону на оскарження ухвал про призначення судової експертизи.

Відсутність у Господарському процесуальному кодексі України прямих вказівок на можливість оскарження ухвал, які суттєво впливають на права та обов'язки учасників судового процесу, не може бути підставою для відмови у прийнятті апеляційної скарги, оформленої згідно з вимогами господарського процесуального законодавства, за відсутності прямої заборони в Законі на їх оскарження. Ця відмова розглядається як порушення конституційного права на судовий захист, яке за статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд, колегія суддів вважає, що відсутність законодавчого закріплення можливості оскарження ухвали про призначення судової експертизи не є перешкодою для її перегляду в апеляційному та касаційному порядку.

Так, оскарженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 за ініціативою суду у справі було призначено судову комплексну будівельно-технічну та економічну експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

На вирішення експертів поставлено наступні питання:

1) Чи відповідають будівельні роботи (конструкції, вироби, матеріали), виконані Приватним підприємством «Управляюча компанія «Метрополія» за договором підряду № 51 від 30.05.2012, проектно-технічній документації, умовам вказаного договору та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо)? Якщо не відповідають - зазначити в чому полягають невідповідності.

2) Який перелік та об'єм фактично виконаних Приватним підприємством «Управляюча компанія «Метрополія» будівельних робіт за договором підряду №51 від 30.05.2012? Яка їх вартість?

3) Чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних Приватним підприємством «Управляюча компанія «Метрополія» робіт з будівництва об'єктів обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною або первинною звітною документацією з будівництва?

4) Який перелік та обсяг невиконаних відповідачем робіт з будівництва за договором підряду № 51 від 30.05.2012? Яка їх вартість?

5) Яка сума сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю «Біланівський гірничо-збагачувальний комбінат» в рахунок вартості виконаних робіт, передбачених договором підряду №51 від 30.05.2012? Чи включено до вказаної суми вартість невиконаних Приватним підприємством «Управляюча компанія «Метрополія» робіт за договором підряду № 51 від 30.05.2012? Якщо так, то в якій сумі?

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про призначення у даній справі судової комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу (частина 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України).

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При вирішенні питання про призначення у справі судової експертизи судом має бути враховано правову позицію, що викладена в абз. 1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» стосовно того, що рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань.

Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, свої вимоги про стягнення надмірно сплачених грошових коштів у розмірі 3 592 039,93 грн. (вартість оплачених, але не виконаних робіт) та штрафу в сумі 252 296,82 грн., а також зобов'язання відповідача надати документи про виконання робіт за договором підряду вартістю 1 494 791,06 грн. відповідно до актів приймання-передачі виконаних робіт №1/10 за жовтень 2012 року, актів № 1/08, № 4/08, № 5/08, № 6/08 за серпень 2016 року позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором підряду №51 від 30.05.2012 в частині повного та своєчасного виконання передбачених умовами вказаного договору робіт.

Отже, предметом визначеного позивачем спору є обсяг та вартість оплачених, але не виконаних відповідачем підрядних робіт, а також наявність (відсутність) підстав для застосування до відповідача міри відповідальності у вигляді стягнення штрафу за невиконання ним зобов'язань за договором підряду та підстав для передачі відповідачем позивачу комплекту документів, які надаються підрядником замовнику під час приймання підрядних робіт, передбачених чинними нормами і правилами.

Відповідач у апеляційній скарзі зазначає, що підстави для призначення у справі судової експертизи були відсутні, а справа може бути розглянута за наявними в матеріалах справи доказами.

Зазначені доводи оцінюються судом апеляційної інстанції критично з огляду на наступне.

Так, ТОВ «Біланівський ГЗК» у позовній заяві вказував, що різниця між вартістю оплачених робіт (26 500 000,00 грн.) і вартістю фактично виконаних робіт (22 907 960,07 грн.) складає 3 844 336, 75 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача.

Однак, відповідач у відзиві на позовну заяву (том 2, а.с. 15) стверджує, що вартість фактично виконаних робіт є більшою (24 058 030,07 грн.), а відтак вищевказана різниця є меншою (26 500 000 - 24 058 030,07 = 2 441 969,93 грн.).

Отже, відповідач під час розгляду справи в суді розмір вартості оплачених, але не виконаних за договором підряду №51 від 30.05.2012 робіт, не визнав та вважав, що вказана сума є меншою, ніж заявлено до стягнення позивачем.

За змістом частини 4 статті 853 Цивільного кодексу України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Так, у позовній заяві факт надмірно сплачених коштів (різниця між вартістю оплачених робіт і вартістю фактично виконаних робіт) на користь ПП «УК «Метрополія» позивач підтверджує також висновком експертного будівельно-технічного та економічного дослідження №1440 від 28.02.2017 (том 1, а.с. 194-220), проведеного Полтавським відділенням Харківського НДІСЕ ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса, проведеного за замовленням позивача.

Водночас, відповідач у відзиві на позовну заяву (том 1, а.с. 18) наполягає на тому, що наявний у матеріалах справи висновок комплексного будівельно-технічного та економічного дослідження №1440 від 28.02.2017, наданий позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, не може бути належним та допустимим доказом у справі, оскільки експертне дослідження було виконане без участі відповідача, отримання від нього необхідних документів та врахування всіх наявних обставин, в тому числі порушення замовником умов договору підряду.

За таких обставин, склалася ситуація, за якої в матеріалах справи знаходяться взаємно суперечливі докази.

Крім того, у сторін і в матеріалах справи відсутні належні і допустимі документи про виконання робіт за договором підряду (акти виконаних робіт тощо), які підтверджують вартість фактично виконаних робіт, а тому роз'яснення щодо цього питання потребує спеціальних знань.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Колегія суддів, враховуючи вищевказані обставини справи, зазначає, що об'єм фактично виконаних будівельних робіт підлягає встановленню у даному спорі, оскільки предметом позову виступає вимога про стягнення з відповідача вартості оплачених, але невиконаних будівельних робіт. Розмір такого стягнення у грошовому еквіваленті, тобто ціна позову, може бути визначена тільки у разі встановлення об'єму фактично виконаних робіт, а також їх вартості, що, з огляду на характер спірних правовідносин та предмет договору підряду №51 від 30.05.2012, потребує спеціальних знань.

Крім того, оскільки відповідач повинен був належним чином виконати підрядні роботи та передати позивачу відповідну документацію щодо виконаних робіт, питання щодо відповідності будівельних робіт (конструкцій, виробів, матеріалів), виконаних Приватним підприємством «Управляюча компанія «Метрополія» за договором підряду № 51 від 30.05.2012, проектно-технічній документації, умовам вказаного договору та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо) також підлягає дослідженню в даній справі.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України і пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 у суду були наявні правові підстави для призначення у справі судової експертизи.

Пунктом 1.2.11. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі, Інструкція) визначено, що комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Пунктами 1.2.2. та 1.2.3. Інструкції визначено, що одними із основних видів експертизи є економічна, зокрема, бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій; інженерно-технічна, зокрема, будівельно-технічна.

Отже, оскільки об'єм виконаних робіт та їх вартість є предметом дослідження різних експертиз, судом обгрунтовано було призначено судову комплексну будівельно-технічну та економічну експертизи, про що вказано в ухвалі Господарського суду міста Києва від 13.07.2017.

Призначенню у справі комплексної експертизи передувало з'ясування позицій сторін щодо її призначення, про що, зокрема, зазначено у протоколі судового засідання від 13.07.2017 у справі №910/4578/17.

Водночас, згідно частини 2 статті 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мали право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлено господарським судом в ухвалі.

Отже, враховуючи зміст позовних вимог та той факт, що розмір заборгованості за договором підряду №51 від 30.05.2012 та встановлення об'єму виконаних робіт та їх відповідність переданій документації входить до предмету доказування у даній справі, і його з'ясування потребує спеціальних знань, суд обгрунтовано призначив у справі судову будівельно-технічну та економічну експертизу.

Згідно частини 3 статті 41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5. Інструкції передбачено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції.

З урахуванням положень Переліку регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, суд обгрунтовано доручив проведення судової будівельно-технічної та економічної експертизи в межах даної справи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса, оскільки об'єкт будівництва, зазначений в договорі підряду №51 від 30.05.2012, знаходиться на території Полтавської області.

Посилання скаржника на те, що призначення судом експертизи без клопотання позивача свідчить про «переважне» ставлення суду до його сторони та створює умови процесуальної нерівності сторін в порушення принципу дизпозитивності та рівності, не приймаються судом до уваги, оскільки стаття 41 Господарського процесуального кодексу України не встановлює вичерпного переліку учасників судового процесу, які мають право ініціювати призначення експертизи, а пункт 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» прямо передбачає можливість призначення експертизи за ініціативи господарського суду.

Таким чином, призначення судом експертизи без клопотання позивача не є порушенням норм господарського процесуального права і не свідчить про упередженість суду.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, оскільки відповідно до частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а частиною першою статті 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів вважає ухвалу суду про призначення у даній справі судової комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного підприємства «Управляюча компанія «Метрополія» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Управляюча компанія «Метрополія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 про призначення у справі №910/4578/17 судової комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.07.2017 про призначення у справі №910/4578/17 судової комплексної будівельно-технічної та економічної експертизи залишити без змін.

Матеріали справи №910/4578/17 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко