ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.08.2017 Справа № 908/1646/17

Cуддя Боєва Олена Сергіївна, розглянувши позовні матеріали
за позовом: ПАТ «Львівський холодокомбінат» (79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2)

до відповідача-1: Приватного підприємства «АТТІКА-М» (72313, Запорізька область, м.Мелітополь, вул. Шмідта, 71/1)

відповідача-2: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про: 1) солідарне стягнення з відповідачів ПП «АТТІКА-М» та ОСОБА_1 1673828,69 грн. основного боргу за несплату поставленої продукції, 123576 грн. штрафних санкцій, 99311 грн. - 3% річних, 393901,10 грн. - індексу інфляції, 14102,74 грн. пені, 581000 грн. за відмову від повернення обладнання, всього суми 2885719,53 грн.;

2) зобов'язання ПП «АТТІКА-М» повернути обладнання в кількості 581 одиниць;

ВСТАНОВИВ:

1. З огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції, та вимоги статей 1, 4-1, 12, 21 ГПК України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

В статті 21 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Отже, сторонами у процесі, який розглядається в порядку господарського судочинства, можуть бути підприємства, установи, організації, наділені статусом юридичної особи; громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а також фізичні особи у випадках, передбачених законом.

Разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України не передбачено можливості об'єднання в одне провадження вимог, що підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема: копій товарних, видаткових накладних та розрахунку основного боргу, вбачається, що позов пред'явлено у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем-1 - ПП «АТТІКА-М» зобов'язань перед позивачем - ПАТ «Львівський холодокомбінат», за договорами дистрибуції № Д 40 від 11.12.2014 р. та № Д 40 від 12.11.2015 р. з доповненнями (Додаток №1). Вимоги до відповідача-2 - ОСОБА_1 ґрунтуються на умовах договору поруки від 12.11.2015р., згідно з яким громадянин ОСОБА_2 (Поручитель) поручився перед ПАТ «Львівський холодокомбінат» (Кредитор, позивач) за виконання обов'язку ПП «АТТІКА-М» (Боржник, відповідач-1) щодо виконання грошових зобов'язань за договором № Д 40 від 12.11.2015 р., укладеного між Кредитором та Боржником, з усіма додатками. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів грошову суму.

Із тексту договору поруки від 12.11.2015 р. вбачається, що ОСОБА_1 виступає як фізична особа - громадянин без статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Таким чином, фізична особа ОСОБА_1, який визначений як один з відповідачів, не відноситься до кола осіб, які можуть виступати стороною у господарському процесі. При цьому, суд враховує, що даний спір не пов'язаний з корпоративними відносинами. Отже, позовна заява з таким змістом позовних вимог і з таким складом сторін не може бути прийнята до розгляду господарським судом.

Оскільки в заяві викладені обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги про стягнення суми заборгованості з двох відповідачів солідарно, що є правом позивача як Кредитора, суд не має можливості прийняти заяву до розгляду тільки в частині вимог до відповідача-1, відмовивши у її прийнятті в частині до відповідача-2.

Позивач не позбавлений можливості звернутися до господарського суду даним предметом позову з урахуванням додержання приписів Господарського процесуального кодексу України щодо належного суб'єктного складу сторін. Вимоги до особи, що не може бути стороною у господарському процесі, слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у прийнятті позовної заяви в частині вимог, викладених в пункті 1 прохальної частини позовної заяви, а саме: про солідарне стягнення з відповідачів ПП «АТТІКА-М» та ОСОБА_1 1673828,69 грн. основного боргу за несплату поставленої продукції, 123576 грн. штрафних санкцій, 99311 грн. - 3% річних, 393901,10 грн. - індексу інфляції, 14102,74 грн. пені, 581000 грн. за відмову від повернення обладнання, всього суми 2885719,53 грн., слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, так як вона за своїм суб'єктним складом сторін не підлягає розгляду в господарських судах України.

2. Позовна заява в частині вимог про зобов'язання ПП «АТТІКА-М» повернути обладнання в кількості 581 одиниць підлягає поверненню на підставі п.п. 2, 3 ст. 63 ГПК України у зв'язку з наступним.

Відповідно до приписів ст. 55, п. ч. 2 ст. 54 ГПК Україна позовна заява повинна містити, зокрема: найменування (для юридичних осіб) сторін, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову у позовах про витребування майна визначається вартістю майна, що витребується.

Недодержання вимог ст. 54 ГПК України щодо форми і змісту позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України» статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Судовий збір з позовної заяви про витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача.

Звертаюсь до суду із вищезазначеною позовною заявою, ціною позову вказано 2885719,53 грн., тобто лише в частині позовної вимоги про стягнення грошових коштів, в частині вимоги про зобов'язання відповідача-1 повернути обладнання, ціну позову не зазначено, в тексті позовної заяви вартість витребуваного майна та відповідні докази також не зазначено.

При цьому, позивачем сплачено за позовну вимогу про зобов'язання повернути обладнання 1600 грн. судового збору. За таких обставин, суд не має можливості встановити правильність визначення розміру сплаченого судового збору в цій частині позовних вимог.

Крім того, у позовній заяві не вказано повного найменування позивача.

За таких обставин, позовна заява в частині вимог про зобов'язання ПП «АТТІКА-М» повернути обладнання в кількості 581 одиниць підлягає поверненню на підставі п.п. 2, 3 ст. 63 ГПК України. У прийнятті позовної заяви в іншій частині позовних вимог - про стягнення грошової суми солідарно з відповідачів, одним з яких є громадянин - фізична особа, відмовляється з підстав, наведених вище.

Враховуючи вищевикладене, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту, яка надійшла разом з позовною заявою, також повертається позивачу без розгляду.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Таким чином, сплачений, позивачем судовий збір може бути повернутий ухвалою суду за наявності відповідного клопотання.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, п.п.2, 3 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви в частині вимог, викладених в пункті 1 прохальної частини позовної заяви, а саме: про солідарне стягнення з ПП «АТТІКА-М» та ОСОБА_1 1673828,69 грн. основного боргу за несплату поставленої продукції, 123576 грн. штрафних санкцій, 99311 грн. - 3% річних, 393901,10 грн. - індексу інфляції, 14102,74 грн. пені, 581000 грн. за відмову від повернення обладнання - відмовити.

2. Позовну заяву в частині вимог, викладених у пункті 2 прохальної частини, а саме: про зобов'язання ПП «АТТІКА-М» повернути обладнання в кількості 581 одиниць, повернути без розгляду.

3. Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути позивачу - ПАТ «Львівський холодокомбінат» (79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2)

Додаток: позовна заява і додані документи згідно додатку, у тому числі оригінали платіжних доручень № 232 від 02.08.2017 р. (43285,78 грн.), № 230 від 02.08.2017 р. (1600 грн.), № 231 від 02.08.2017 р. (800 грн.).

Суддя О.С.Боєва