КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2017 р. Справа№ 910/21434/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від Прокуратури: не з"явився

від позивача-1: не з"явився

від позивача-2: Сророколіт Є.М. - представник

від відповідача: Кравчик С.М. - представник

від Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

на ухвалу

Господарського суду м. Києва

від 30.06.2017р.

у справі № 910/21434/14 ( суддя Підченко Ю.О.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 76 060 883, 04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 288 710 687, 67 грн.

В ході судового розгляду прокурором було зменшено розмір позовних вимог до 76 060 883, 04 грн. з яких: основна заборгованість у розмірі 4 424 937, 52 грн., пеня у розмірі 18 243 112, 39 грн., 3% річних у розмірі 6 012 352, 31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 47 380 480, 82 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. позовні вимоги Заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість у розмірі 4 424 937, 52 грн., пеню у розмірі 18 243 112, 39 грн., 3% річних у розмірі 6 012 352, 31 грн. та інфляційні втрати у розмірі 47 380 480, 82 грн. Крім того, вказаним рішенням з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в доход Державного бюджету України стягнуто судовий збір у розмірі 73 080, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 р., яка була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 24.03.2015 р., рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. залишено без змін.

04.02.2015 р. на виконання рішення суду видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відстрочку виконання рішення господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. по справі №910/21434/14 задоволено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. по справі №910/21434/14 до 01.01.2016 р. включно (Ухвала про виправлення описки від 27.04.2015 року).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 року (яка залишена без змін Постановою Вищого господарського суду України від 21.07.2015 року) Ухвалу Господарського суд м. Києва від 17.04.2015 року по справі № 910/21434/14 скасовано. Видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.10.2015 року заяву Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню задоволено частково. Визнано наказ Господарського суду міста Києва від 04.02.2015 р. у справі №910/21434/14, виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р., таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 4 424 937,52 грн. та пені у розмірі 18 243 112,39 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 року Ухвала Господарського суду м. Києва від 13.10.2015 року про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016 року у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 р. у справі № 910/21434/14 відмовлено.

23.01.2017 р. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли Віталія Едуардовича, у якій просить:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення 27.12.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року у справі № 910/21434/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості 4 424 937, 52 грн., пені 18 243 112, 39 грн., 3% річних 6 012 352, 31 грн., інфляційних втрат 47 380, 82 грн.;

- визнати недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 27.12.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.14 року у справі № 910/21434/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості 4 424 937, 52 грн., пені 18 243 112, 39 грн., 3% річних 6 012 352, 31 грн., інфляційних втрат 47 380 480, 82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повернуто скаржнику без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.02.2017 року у справі № 910/21434/14 скасовано, а скаргу направлено на розгляд по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 року скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення 27.12.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року у справі № 910/21434/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості 4 424 937, 52 грн., пені 18 243 112, 39 грн., 3% річних 6 012 352, 31 грн., інфляційних втрат 47 380, 82 грн.; визнано недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 27.12.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.14 року у справі № 910/21434/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості 4 424 937, 52 грн., пені 18 243 112, 39 грн., 3% річних 6 012 352,31 грн., інфляційних втрат 47 380 480, 82 грн.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсною постанови від 27.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 47002826, посилаючись на те, що судом неповністю з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі місцевим судом не вказано, які норми права порушені державним виконавцем при винесенні постанови від 27.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 47002826, а йдеться лише про передчасність дій державного виконавця у зв'язку з відсутністю доказів, що підтверджують: факт списання заборгованості та ту обставину, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», як теплопостачальна організація, включена до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості згідно із Законом Украни "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючої організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за сповиті енергоносії" (далі - закон № 1730-VIII).

Крім того, апелянт зазначає, що місцевим судом не враховано той факт, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності Законом № 1730-VIII підлягають списанню, встановлено самим законом № 1730-УІІІ (ч. 3 ст. 7). Про настання цього факту ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» повідомило ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» як зацікавлену сторону листом від 06.12.2016 № 42А У/92ПЗ/12564.

Апелянт звертає увагу апеляційного суду на те, що єдиною умовою, яку встановив законодавець для списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних було погашення такої заборгованості за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, до набрання чинності Законом № 1730-VIII, яку ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» виконало.

В судове засідання представники прокуратури, позивача-1, Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку позивача-2, відповідача, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників прокуратури, позивача-1, Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України та виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача - 2 та відповідача, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія встановила наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2017 року скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено, визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення 27.12.2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року у справі № 910/21434/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості 4 424 937, 52 грн., пені 18 243 112, 39 грн., 3% річних 6 012 352, 31 грн., інфляційних втрат 47 380, 82 грн.; визнано недійсною постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бурли В.Е. від 27.12.2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.14 року у справі № 910/21434/14 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованості 4 424 937, 52 грн., пені 18 243 112, 39 грн., 3% річних 6 012 352,31 грн., інфляційних втрат 47 380 480, 82 грн.

При прийнятті оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що підставою для закінчення виконавчого провадження № 47002826 стали обставини визначені п. 16 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404- VIII. Однак, згідно з оскаржуваною постановою державним виконавцем встановлено, що сума, яка підлягає списанню становить 71 635 945,52 грн. у відповідності до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Місцевий суд дійшов висновку про те, що факт списання заборгованості нічим не підтверджено, а отже державним виконавцем не враховані приписи частини 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», (який набрав чинності 30.11.16), відповідно до яких визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Крім того, місцевий суд дійшов висновку про те, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути включені до відповідного реєстру. Так, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

Місцевий суд дійшов висновку, що для списання зобов'язань з оплати неустойки (штраф, пеня), трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», товариство мало набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру, однак у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

На підставі вищевикладеного місцевий суд дійшов висновку про те, що дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження № 47002826 є передчасними, а скарга на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження"

Згідно з ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404- VIII виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з оскаржуваною постановою від 27.12.2016 підставою для закінчення виконавчого провадження № 47002826 є обставини, визначені п. 16 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404- VIII, а саме виконавче провадження підлягає закінченню у разі: погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням. (Частину першу статті 39 доповнено пунктом 16 згідно із Законом № 1730-VIII від 03.11.2016).

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», (який набрав чинності 30.11.16) відповідно до яких визначено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2015 № 910/21434/14 встановлено, що на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2014 № 910/21434/14 відповідачем було перераховано грошові кошти за платіжними дорученнями від 30.06.2015 №208938580 в сумі 3 395 908,22 грн та від 01.07.2015 №209221740 в сумі 5 915 688,58 грн.

Тобто у відповідача, на момент набрання чинності Законом України № 1730 відсутній обов»язок по сплаті на користь позивача основної заборгованості в сумі 4 424 937,52 грн. у справі №910/21434/14.

Таким чином, єдиною умовою, встановленою Законом України № 1730 для списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, було погашення такої заборгованості за природний газ для виробництва теплової та електричної енергії до набрання чинності зазначеним Законом, яка ПАТ «Київенерго» виконана.

На підставі вищевикладеного, колегія приходить до висновку про те, що державний виконавець в оскаржуваній постанові врахував приписи частини 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та обґрунтовано дійшов висновку про те, що сума 71 635 945, 52 грн., яка складається з пені, 3% річних, інфляційних втрат підлягає списанню.

Крім того, колегія звертає увагу на те, що Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2017 р. прийнято Постанову № 93 «Про затвердження Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром», що набрала чинності 28.02.2017, пунктом 4 якої зазначено, що формування та ведення реєстру здійснюються Мінрегіоном шляхом збирання та оброблення інформації про підприємства, внесення даних до реєстру та змін до них, а також виключення таких даних з реєстру, тобто особою уповноваженою здійснювати ведення реєстру є саме Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

Листом № 8/10-630-17 від 17.03.2017 Міністерство регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України на запит від 16.03.2017 №42АУ/92ПЗ/974 (а.с. 15 том 7) повідомило ПАТ «Київенерго» про те, що нараховані на погашену підприємством ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожитий природний газ до набрання чинності Закону № 1730-VIII неустойка, штраф (пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню на підставі частини третьої статті 7 Закону № 1730-VIII, яка є нормою прямої дії, при цьому виконання цієї норми не потребує включення підприємства до Реєстру.

Крім того, наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово- комунального господарства № 155 від 20.06.2017 ПАТ «Київенерго» включено до Реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості, а відтак ПАТ «Київенерго» є учасником такої процедури, підтвердженням чого є лист Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства від 21.06.2017 №8/10-1126-17 з повідомленням про включення до реєстру, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.16-21 том 7).

Місцевий суд не звернув уваги на вищевикладені обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про те, що дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.12.2016 ВП № 47002826 з примусового виконання рішення Господарського суду м. Києва від 08.12.2014 у справі № 910/21434/14 є законними та обґрунтованими, а отже відсутні підстави для визнання зазначеної постанови недійсною.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи вищевикладені обставини, колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, оскільки місцевий суд дійшов помилкового висновку, щодо наявності підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України .

Керуючись ст. 99, 101, 103-105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.06.2017р. у справі № 910/21434/14 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду м. Києва від 30.06.2017р. у справі № 910/21434/14 скасувати.

У задоволенні скарги ПАТ НАК "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсною постанови від 27.12.2016 про закінчення виконавчого провадження № 47002826 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 року у справі № 910/21434/14 відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, вул. Івана Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1600, 00 грн.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду м. Києва.

Матеріали справи № 910/21434/17 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх