ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2017 р. Справа № 925/300/17

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участі представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 представник за довіреністю,

від першого відповідача представник не зявився,

від другого відповідача ОСОБА_2 - представник за довіреністю,

від третьої особи представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом громадської організації Спілка громадян-співвласників майна та

земельних паїв (пасовища та сіножаті) реорганізованого

колективного сільськогосподарського підприємства АПВ

Красносільська, с. Красносілля, Чигиринського району,

Черкаської області

до 1. Чигиринської районної державної адміністрації, м. Чигирин,

Черкаської області

2. товариства з обмеженою відповідальністю Головятинське,

с. Головятине, Смілянського району, Черкаської області

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні другого відповідача:

ОСОБА_3 сільської ради Чигиринського району Черкаської

області, с. Красносілля, Чигиринського району, Черкаської

області

про визнання частково недійсним та скасування розпорядження,

визнання недійсним договору оренди землі та скасування

державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулася громадська організація Спілка громадян-співвласників майна та земельних паїв (пасовища та сіножаті) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства АПВ Красносільська до Чигиринської районної державної адміністрації та товариства з обмеженою відповідальністю Головятинське про:

- визнання частково недійсним та скасування розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації №268 від 10 грудня 2015 року Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в частині передачі земельних ділянок площею 199,79 га;

- визнання недійсним договору оренди землі від 15 грудня 2015 року укладений між відповідачами щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0589;

- скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договору оренди землі від 15 грудня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 березня 2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 04 квітня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 20 квітня 2017 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні другого відповідача ОСОБА_3 сільську раду Чигиринського району Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24 травня 2017 року провадження справі було зупинено до закінчення розгляду Київським апеляційним господарським судом справи №925/1611/16.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03 серпня 2017 року провадження у справі було поновлено та призначено розгляд справи на 14 серпня 2017 року.

03 серпня 2017 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 15 грудня 2015 року та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договору оренди землі від 15 грудня 2015 року. Позов в частині визнання частково недійсним та скасування розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації №268 від 10 грудня 2015 року позивач просив суд залишити без розгляду.

Водночас слід зазначити, що збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову (п. 3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Таким чином, оскільки заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не відповідає ст. 22 ГПК України, і відповідач не відмовився від позову в розумінні ст.78 ГПК України в частині вимог про визнання недійсним розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації №268 від 10 грудня 2015 року, а ст.81 ГПК України не передбачає підстав для залишення позову без розгляду за заявою сторони, то судом розглядаються первісні позовні вимоги позивача з підстав зазначених у позові.

Викликані в судове засіданні представники першого відповідача та третьої особи в не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник першого відповідача в минулих судових засіданнях проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 19 квітня 2017 року та зазначав, що оскаржуване розпорядження було прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства України. При укладенні спірного договору Чигиринська районна державна адміністрація безпосередньо користувалася даними Державного земельного кадастру. Крім того перший відповідач зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують право власності позивача на земельний масив, на який претендує останній.

Позивач наданим йому правом вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) не скористався, не виконував покладений на нього обовязок зі сплати земельного податку, із заявами до Чигиринської районної державної адміністрації про виділення земельної частки (паю) в натурі не звертався, про наміри укласти договір оренди, відповідно до належного йому сертифікату, не повідомляв.

Також перший відповідав зазначав, що до моменту предявлення вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) члени колишнього КСП АПВ Красносільське є лише власниками сертифікатів на право на земельну частку (пай), який не є правовстановлюючим документом та не посвідчує їх права на земельну ділянку. Оскаржуване розпорядження не може вважатися таким, що порушує право позивача, оскільки прав на певну (конкретну) земельну ділянку, зареєстрованих у встановленому порядку, у позивача не виникло.

В звязку з вищенаведеним, перший відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник другого відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та зазначав, що станом на день прийняття оскаржуваного розпорядження та укладення договору оренди землі, спірна земельна ділянка не розподілена і позивач не отримав державні акти на право власності саме на частину спірної земельної ділянки.

Позивач є лише власником сертифікатів на право на земельну ділянку (пай), який не посвідчує права власності на земельну ділянку, а тому оскаржуване розпорядження та договір оренди не порушують права позивача.

Крім того від другого відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки рішення суду зі справи №925/1611/16 оскаржено в касаційному порядку.

Представник другого відповідача в судовому засіданні подане клопотання підтримав.

Представник позивача в судовому засіданні проти зупинення провадження у справі заперечував.

Суд, розглянувши клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Головятинське, вважає за необхідне останнє залишити без задоволення, оскільки рішення господарського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року зі справи №925/1611/16 набрало законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Крім того доказів прийняття Вищим господарським судом України касаційної скарги на вищевказане рішення до розгляду, суду надано не було.

В судовому засіданні, яке відбулося 14 серпня 2017 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/300/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та другого відповідача, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом позивач зазначав, що оскаржуване розпорядження від 10 грудня 2015 року №268 прийнято з порушенням вимог Земельного кодексу України, Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), оскільки було передано в оренду земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які не були віднесені до нерозподілених, так які були виключені з площ земельних ділянок, що підлягали розподілу.

Оскільки оскаржуване розпорядження є незаконним, то як наслідок договір оренди землі від 15 грудня 2015 року укладений з порушенням вимог чинного законодавства України, в звязку з чим позивач просив суд визнати зазначений правочин недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України, а також скасувати державну реєстрацію оспорюваного правочину.

З матеріалів справи вбачається, що 10 грудня 2015 року Чигиринською районною державною адміністрацією було прийнято оскаржуване розпорядження за №268 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), згідно якого було, зокрема, передано в оренду товариству з обмеженою відповідальністю Голов'ятинське земельні ділянки загальною площею 313,6795 га нерозподілених земельних ділянок терміном на 15 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Чигиринського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Водночас слід зазначити, що рішенням господарського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року зі справи №925/1611/16 визнано частково недійсним та скасовано розпорядження Чигиринської райдержадміністрації № 268 від 10 грудня 2015 року Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в частині передачі в оренду земельних ділянок площею 199,79 га.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 липня 2017 року рішення господарського суду Черкаської області від 27 лютого 2017 року залишено без змін.

При цьому, місцевим господарським судом з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції було встановлено, що Указом Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки, сертифікат на право на земельну частку (пай) визначено як правовстановлюючий документ, що підтверджує право спільної часткової власності на вказані в ньому умовні кадастрові гектари сільськогосподарських земель.

02 вересня 1994 року проведено роздержавлення земель КСП Україна та видано державний акт серії ЧР-18-3 на право колективної власності та право постійного користування землею площею 5388,9 га.

У 1999 році проведено паювання земель колективної власності КСП Україна, видані земельні сертифікати на земельні частки ріллі, сіножатей та пасовищ.

У березні 1999 року КСП Україна було реорганізоване в агрофірму приватних власників (далі - АПВ) Україна.

Так, за рішенням 534 співвласників паїв була створена агрофірма приватних власників колективне сільськогосподарське підприємство Агрофірма приватних власників Красносільська. Проведено розподіл земель, за яким АПВ Красносільська отримала у колективну власність 1535.8 га та у постійне користування - 490,0 га. земель.

Проект реструктуризації КСП Україна затверджений зборами уповноважених членів АПВ Україна протоколом №3 від 14 березня 1999 року, та розпорядженням Чигиринської РДА №137 від 14 липня 2000 року.

13 січня 2000 року власники земельних часток (паїв) уклали договір про спільне володіння, користування і розпорядження землею, що отримана в результаті паювання.

05 липня 2001 року зборами співвласників майна реорганізованого КСП Україна - члени АПВ Красносільська створили Спілку громадян-співвласників майна реорганізованого КСП АПВ Красносільська та затвердили її Статут.

Спілка громадян-співвласників майна реорганізованого КСП АПВ Красносільська у встановленому порядку зареєстрована.

Розпорядженням Чигиринської РДА від 14 липня 2000 року №137 затверджено проект реструктуризації агрофірми приватних власників Україна.

У 2003 році розроблена технічна документація по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних паїв на території ОСОБА_3 сільської ради. Уточнені списки громадян, що мають право на земельний пай - 527 паїв (482 державних акта).

Визначений середній розмір паю 2.48 га ріллі, сіножатей та пасовищ.

Розподіл земельних ділянок щодо ріллі між власниками земельних паїв затверджений загальними зборами власників паїв 03 грудня 2003 року (т. 2; а.с.36-37).

У 2004 році, держпідприємством Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою розроблена ОСОБА_4 документація на земельні ділянки спільної часткової власності співвласників землі в адмінмежах ОСОБА_3 сільради.

ОСОБА_4 документації на земельні ділянки спільної часткової власності (паї) вбачається, що при проведенні підготовчих робіт по складанню державних актів на право власності на землю виявилося, що сіножаті на площі 186,4 га та пасовищ на площі 13,4 га, розташовані в поймі р.Тясмин, зважаючи на негативні наслідки при їх подрібненні (частина може заболотитись, а з частини може взагалі зникнути трав'яний покрив і перетворитись в піски) були залишені в спільній частковій власності, але не з обов'язковим, а можливим їх подрібленням на земельні ділянки.

Розпорядженнями №357 від 03 грудня 2003 року та №44 від 26 лютого 2004 року після паювання земель колективної власності у спільній частковій власності власників земельних паїв бувшого КСП Україна (с. Тіньки, с. Красносілля Чигиринського р-ну) по ОСОБА_3 раді залишені сіножаті та пасовища з можливим наступним поділом в натурі.

Видані сертифікати про право на земельний пай (рілля, сіножаті, пасовища).

Сертифікати замінені на державні акти на право власності на землю щодо ріллі, а у спільній частковій власності пайовиків залишено сіножаті та пасовища площею 199,8 га з можливим наступним поділом в натурі, відповідно до розробленої спеціалістами Держкомзему методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі.

До повноважень зборів громадської організації Спілка громадян-співвласників майна та земельних паїв (пасовища та сіножаті) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства АПВ Красносільська, що була створена 2001 року, віднесене право розпорядження сіножатями та пасовищами, вирішення питання щодо оформлення права власності на земельні ділянки сіножатей та пасовищ (п.18 Статуту).

При цьому колегія суддів апеляційної інстанції прийшла до висновку, що громадська організація Спілка громадян-співвласників майна та земельних паїв (пасовища та сіножаті) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства АПВ Красносільська від імені громадян-власників земельних паїв на сіножаті та пасовища має право розпоряджатися землею, що не була розпайована після КСП Україна, а залишена у спільній частковій власності (сіножаті та пасовища).

19 жовтня 2016 року розпорядженням Чигиринської районної державної адміністрації №291 (надалі - Розпорядження №291) внесено зміни до розпорядження голови Чигиринської районної державної адміністрації від 03 грудня 2003 року №357 Про затвердження остаточного розміру та вартості земельної частки (паю) колишнього КСП Україна та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) ОСОБА_3 сільської ради шляхом виключення пункту 3.

Також, 19 жовтня 2016 року розпорядженням Чигиринської районної державної адміністрації №293 внесено зміну до розпорядження голови Чигиринської районної державної адміністрації від 26 лютого 2004 року №44 Про землі спільної часткової власності в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради виклавши пункт 1 в новій редакції: Земельні ділянки загальною площею 212, 94 га, втому числі: сіножаті поліпшені - 85,4 га; сіножаті - 101,0 га; пасовища - 13,4 га; проектні польові шляхи - 13, 13, віднести до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Частиною 1 ст. 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

За змістом пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Так, у зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Розпорядження Чигиринської РДА №357 і №44 є ненормативними актами, які вичерпали свою дію внаслідок їх виконання, а відтак, вказані розпорядження № 291 і № 293 є недійсними.

Відтак, земельні ділянки під сіножаттями і пасовищами на законних підставах є спільною частковою власністю членів колишнього КСП Україна.

Право на земельну частку (пай) членів колишнього КСП Україна, посвідчене сертифікатом, повністю не реалізовано - використано лише право отримання ріллі.

Також колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що 199,79 га земель сіножатей і пасовищ в адмінмежах с. Красносільське знаходяться у спільній часткові власності власників земельних паїв, які не використали свого права на оформлення цих частин земель у свою приватну власність в розмірах, зафіксованих у Сертифікаті на право на земельну частину (пай).

Відповідно до ст. 9 Закону Україну Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв) розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів.

Для дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правами власника та визнання земельних часток нерозподіленими, Чигиринська РДА мала б організувати (провести) загальні збори членів Спілки, на яких постановити питання про оформлення права власності членів Спілки на частку сіножатей і пасовищ в межах належного їм умовних гектарів землі шляхом виділення земельної частки (паю) в натурі.

Тобто, лише після відмови загальних зборів Спілки на виділення земельних часток із масиву сіножатей та пасовищ та оформлення відповідного протоколу зборів можна було б приймати рішення про визнання земельних ділянок під пасовищами і сіножатями нерозподіленими.

10 грудня 2015 року розпорядженням Чигиринської районної державної адміністрації № 268 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) передано в оренду товариству з обмеженою відповідальністю Голов'ятинське земельні ділянки загальною площею 313,6795 га нерозподілених земельних ділянок терміном на 15 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Чигиринського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

15 грудня 2015 року на підставі Розпорядження №268, за договором оренди передано товариству з обмеженою відповідальністю Голов'ятинське 15 земельних ділянок на загальну площу 313,6795 га нерозподілених земельних ділянок в оренду терміном на 15 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Чигиринського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

25 квітня 2016 року Чигиринською районною державною адміністрацією здійснено державну реєстрацію права оренди землі (в державному реєстрі прав) за товариством з обмеженою відповідальністю Голов'ятинське для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином колегія суддів погодилася з висновком місцевого господарського суду, що Розпорядження № 268 від 10 грудня 2015 року Чигиринської РДА (відповідачем-1) прийнято з перевищенням повноважень і є недійсним в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в частині передачі в оренду земельних ділянок площею 199.79 га в адмінмежах ОСОБА_3 сільської ради.

Згідно ч. 1 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Оскільки оскаржуване позивачем розпорядження визнано судом недійсним в частині передачі в оренду земельних ділянок площею 199,79 га., суд вважає за необхідне провадження у справі в цій частині припинити, у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Що стосується позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 15 грудня 2015 року судом враховано наступне:

15 грудня 2015 року між Чигиринською районною державною адміністрацією (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Голов'ятинське (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно умов якого орендодавець на підставі розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації від 10 грудня 2015 року №268 надав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку площею 37,5992 га кадастровий номер :01:000:0589 (нерозподілені земельні ділянки членів колишнього колективного сільськогосподарського підприємства) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах ОСОБА_3 сільської ради Чигиринського району Черкаської області, за межами населеного пункту.

Згідно ч. 2 ст. 16 Закону України Про оренду землі укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

В пункті 2.26 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17 травня 2011 року №6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин зазначено, що у вирішенні спорів про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки суди повинні з'ясовувати питання чинності рішень (розпоряджень), на підставі яких було укладено такі договори.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Оскільки розпорядження від 10 грудня 2015 року за №268, на підставі якого було укладено спірний договір оренди землі від 15 грудня 2015 року, визнано судом недійсним, то як наслідок це є самостійною підставою для визнання недійсними вказаного договору оренди.

Крім того, відповідно до приписів ст. 15 Закону України Про оренду землі істотною умовою договору оренди землі є об'єкт оренди.

З п. 2 спірного договору оренди землі від 15 грудня 2015 року вбачається, що в оренду передавалася земельна ділянка сіножатей площею 37,5992 га, як нерозподілені земельні ділянки.

Питання про розподіл сіножатей взагалі не вирішувався в порядку визначеному Законом України Про оренду землі, а відтак, зазначена в договорі істотна умова - об'єкт оренди не відповідає дійсності.

Крім того, сіножаті бувшого КСП Україна розташовані в поймі річки Тясмин.

Таким чином, до вирішення питання про передачу цих земель в оренду необхідно було визначити/встановити прибережні захисні смуги за окремими проектами землеустрою, як того вимагає ст.28 Водного кодексу України та Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року № 486.

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання приписів статей 88, 89 Водного кодексу України.

Також, в п. 25 договору земельної ділянки від 15 грудня 2015 року міститься посилання на проект землеустрою щодо обмежень у використанні земельної ділянки.

Проте, доказів розробки та затвердження проекту землеустрою у встановленому порядку до суду не надано.

Отже, враховуючи, що сіножаті які є предметом договору оренди від 15 грудня 2015 року, розташовані в поймі річки Тясмин, то відповідно до приписів ст.89 Водного кодексу України, обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах мало б бути істотною умовою договору від 15 грудня 2015 року, однак, як вбачається із умов оскаржуваного договору оренди землі будь-які обмеження в прибережних смугах річки Тясмин відсутні, а тому договір оренди, укладений між відповідачами 15 грудня 2015 року суперечить ст.15 Закону України Про оренду землі, статтям 203 і 215 ЦК України і підлягає визнанню недійсним.

Оскільки договір оренди визнано недійсним, державна реєстрація цього договору також підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Згідно ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

За розгляд позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди та скасування державної реєстрації цього договору, судовий збір суд вважає за необхідне покласти на обидві сторони договору оренди порівну.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині вимог про визнання частково недійсним та скасування розпорядження Чигиринської районної державної адміністрації №268 від 10 грудня 2015 року Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) в частині передачі земельних ділянок площею 199,79 га припинити.

3. Визнати недійсним договір оренди землі від 15 грудня 2015 року укладеного між Чигиринською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю Головятинське щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0589.

4. Скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно договору оренди землі від 15 грудня 2015 року укладеного між Чигиринською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю Головятинське щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0589.

5. Стягнути з Чигиринської районної державної адміністрації, вул. Б. Хмельницького,26, м. Чигирин, Черкаської області, ідентифікаційний код 04061323 на користь громадської організації Спілка громадян-співвласників майна та земельних паїв (пасовища та сіножаті) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства АПВ Красносільська, с. Красносілля, Чигиринського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 36783021 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Головятинське, с. Головятине, Смілянського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 34769953 на користь громадської організації Спілка громадян-співвласників майна та земельних паїв (пасовища та сіножаті) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства АПВ Красносільська, с. Красносілля, Чигиринського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 36783021 1 600 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідні накази після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 16 серпня 2017 року.

Суддя А.В.Васянович