РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"15" серпня 2017 р. Справа № 903/337/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Тимошенко О.М. ,

суддя Мамченко Ю.А.

при секретарі судового засідання Саган І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" на рішення господарського суду Волинської області від 22.05.2017 року у справі № 903/337/17 (суддя Пахолюк В.А.)

за позовом Дочірнього підприємства "Агрофірма "Луга-Нова" ПП "Універсам"

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про визнання недійсним договору

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

В судовому засіданні від 15.08.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

ДП "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" звернулось до суду з позовом до ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним договору № 11 від 02.09.2013 року про надання послуг по збиранню врожаю 2013 року, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ДП Агрофірма Луга-Нова ПП Універсам.

21.04.2017 року позивач звернувся в суду першої інстанції з заявою про зміну підстав позову, яка була прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду Волинської області від 22.05.2017 року в позові ДП "Агрофірма "Луга-Нова" ПП "Універсам" відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Скаржник вважає оскаржуване рішення винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування.

В судове засідання представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та дату судового засідання були належним чином повідомлені.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення сторін про час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги та враховуючи обмежені строки, встановлені ст. 102 ГПК України, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників сторін.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 101 та п. 7 ч. 2 ст. 105 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.09.2013 року між відповідачем (виконавець) та позивачем (замовник) укладено договір №11 про надання послуг по збиранню врожаю 2013 року, згідно п. п. 1.1.-1.4. якого його предметом є надання виконавцем послуг по збиранню врожаю зернових та технічних культур на площах замовника у відповідності з агротехнічними вимогами. Орієнтовна сума договору 170800 грн. Згідно п.1.3 договору на момент його виконання ціна може підлягати корегуванню, про що складається додаткова угода. Згідно п. 1.4 договору сільськогосподарські роботи проводяться на пальному замовника. Списання пального здійснюється згідно типових норм списання пального, розроблених НДІ "Украгропромпродуктивність", з урахуванням коригуючих коефіцієнтів. Перегони техніки між господарствами за вказівкою замовника здійснюється на пальному замовника. Згідно п.2.1 (п.п.2.1.1-2.1.5) договору замовник зобовязується забезпечити щоденний контроль за якістю виконання робіт, належні умови для проведення робіт по ремонту та технічному обслуговуванню техніки виконавця під час виконання сільськогосподарських робіт, передбачених даним договором, проводити зачистку площ, що надаються для збирання технікою виконавця від каміння, металобрухту і інших сторонніх предметів, забезпечити за свій рахунок своєчасну заправку комбайнів виконавця якісними паливно-мастильними матеріалами, безперебійним транспортування зерна від збиральної техніки, житлом та щоденним триразовим харчуванням працівників виконавця та залучених виконавцем осіб, охорону та належне зберігання техніки виконавця протягом терміну перебування в господарстві, погрузку, вигрузку і транспортування навісного обладнання в "польових умовах" по замовленню виконавця, забезпечити облік намолоченого зерна і зібраної площі по полях, культурах і щоденно видавати комбайнеру, або представнику виконавця реєстр відправки зерна з поля, вказуючи в ньому обсяги виконаних робіт (намолоченого зерна в кг., зібрана площа в га).

Згідно п. 2.1.5 договору в день закінчення виконавцем робіт сторони оформляють акт здачі-приймання виконаних робіт в двох примірниках з зазначенням обсягів та вартості наданих послуг за підписом керівника, або осіб за дорученням, скріплюють його печатками, а відповідно до п. 2.1.6 замовник зобовязаний оплатити повну вартість виконаних робіт по збиранню сільськогосподарських культур. Згідно п.п.3.1.1, 3.1.3 договору виконавець зобовязаний здійснити сільськогосподарською технікою обсяг робіт, передбачений в п. 1.1. даного договору, власними силами та засобами та ін. Виконавець (його працівники) зобовязуються виконувати роботу на свій ризик, самостійно організовувати виконання робіт, проводити інструктажі з питань охорони праці своїм механізаторам, не підлягає під дію правил внутрішньо-трудового розпорядку замовника; регулює трудові відносини самостійно; не має права на одержання допомоги, виплат соціального характеру від замовника, самостійно сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне, соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та проводить відповідні виплати своїм працівникам.

Відповідно до п. п. 4.1.-4.2. договору після виконання робіт складається акт приймання-передачі виконаних робіт, в якому зазначаються обсяги виконаних робіт, якість та їх вартість згідно п. 1.1. даного договору. Оплата проводиться шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця на підставі рахунку, виписаного за фактичний обсяг наданих послуг, підтверджених актами виконаних робіт і підписаними особами замовника та виконавця протягом 10 банківських днів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 року, а в частині розрахунку-до повного виконання договірних зобов'язань.

Договір підписано сторонами, в т.ч. зі сторони позивача ОСОБА_2 - директором ДП "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" та скріплено печаткою підприємства.

Вважаючи, що спірний договір є фіктивним, оскільки був укладений внаслідок домовленості представника однієї сторони з другою стороною з метою завдання матеріальної шкоди замовнику безпідставною виплатою коштів виконавцю робіт, ДП "Агрофірма "Луга-Нова" ПП "Універсам" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом про визнання останнього недійсним. В обґрунтування заявленого позову Дочірнє підприємство також зазначило про те, що договір за відомо не міг бути виконаний відповідачем у звязку з відсутністю в останнього будь-яких засобів для виконання робіт зазначених в договорі, а тому, на підставі ст. 234 ЦК України договір повинен бути визнаний судом недійсним, так як сторони не мали на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином.

Суд першої інстанції, визнавши заявлену вимогу позивача необґрунтованою та безпідставною, рішенням від 22.05.2017 року в задоволенні останньої відмовив. Колегія суддів суду апеляційної інстанції, здійснивши перевірку правильності таких висновків суду першої інстанції дійшла висновку про їх законність та відповідність чинним нормам матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

В силу ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Вирішуючи спір про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Судами встановлено, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимоги про визнання правочину недійсним вже були предметом судових розглядів у справах № 903/1112/14 за позовом ДП Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" до підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №11 від 02.09.2013 року та № 903/63/16 за позовом ДП "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" до ФОП ОСОБА_1Л про визнання недійсним договору про надання послуг по збиранню врожаю 2013 року, рішення у яких набрали законної сили.

Як вбачається з рішення господарського суду Волинської області від 15.03.2016 року у справі № 903/63/16, у даній судовій справі судом було встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності зловмисної домовленості директора позивача з відповідачем під час укладення оспорюваного договору, а його твердження ґрунтуються на припущеннях, що не підтверджено будь-якими доказами. При цьому, судом не були прийняті до уваги доводи позивача про те, що директор підприємства діяв за зловмисною домовленістю з другою стороною, оскільки після підписання спірного договору був представником ФОП ОСОБА_1 у спорах з ДП "Агрофірми Луга-Нова" ПП "Універсам". Як встановлено судом та вбачається з пояснень представника відповідача, це відбувалося після його звільнення з посади директора ДП "Агрофірми Луга-Нова" ПП "Універсам" та не може бути беззаперечним доказом факту наявності зловмисної домовленості між сторонами договору. Щодо того, що договір укладений на умовах не вигідних замовнику, то суд врахував те, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.ст. 627, 632 ЦК України). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними доказами наявності обставин, що є підставою для визнання спірного договору недійсними на підставі ст.232 ЦК України, а тому відмовив в позові.

У постанові Вищого господарського суду України від 10.08.2016 року у справі № 903/63/16 вказано, що як правильно було зазначено попередніми судовими інстанціями доказів того, що директор позивача діяв за зловмисною домовленістю з другою стороною, позивач не надав. А відтак, за наявності таких фактів, як зазначено у даній постанові, Вищий господарський суд України дійшов висновку про те, що суди попередніх інстанцій у даній справі дійшли правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання договору № 11 від 02.09.2013 року недійсним. Крім того, суд касаційної інстанції у зазначеній постанові зауважив про те, що суд апеляційної інстанції у даній справі правильно відхилив як безпідставне твердження позивача про те, що оспорюваний договір укладений на умовах не вигідних замовнику з огляду на приписи ст.ст. 627, 632 ЦК України, якими встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості і ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Стосовно посилань позивача на справу № 903/1112/14, колегія суддів зазначає, що рішенням господарського суду Волинської області від 23.12.2015 року у даній справі, залишеним без змін постановою апеляційного суду від 17.02.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015 року, було відмовлено в позові ДП "Агрофірми Луга-Нова" ПП "Універсам" до підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору № 11 від 02.09.2013 року з підстав відсутності в директора дочірнього підприємства повноважень на підписання договору та укладення договору з перевищенням повноважень. Даними судовими актами встановлено, що договір про надання послуг по збиранню врожаю 2013 року від 20.10.2013 року № 13 підписаний з боку позивача директором ДП "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" та скріплений печаткою, а зі сторони відповідача - його уповноваженим представником за довіреністю від 15.08.2013 року; умови договору не містять посилань на статут ДП "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам"; у ЄДРПОУ відсутні відомості щодо обмеження директора позивача на укладення договорів; сторонами були вчинені дії з виконання договору, про що свідчить підписаний ними акт прийняття виконаних робіт від 05.12.2013 року № 13, що вказує про його спрямованість на реальне настання правових наслідків.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Скаржник, як в обґрунтування поданого до суду першої інстанції позову, так і поданої до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги, послався на фіктивність правочину № 11 про надання послуг по збиранню врожаю 2013 року у звязку з відсутністю у сторін, які його уклали, наміру створення правових наслідків, однак, такі твердження не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, зокрема, з огляду на таке.

В силу ч. 1 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються ним. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Отже, фіктивний правочин не відповідає загальним підставам дійсності правочинів, зазначеним у ч. 5 ст. 203 ЦК України, оскільки не спрямований на реальне настання правових наслідків, зумовлених ним. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, відтак, фактично, фіктивний правочин існує лише на папері, а його основне завдання полягає в тому, щоб створити уявлення в оточуючих суб'єктів про наявність правового зв'язку між сторонами такого правочину.

Судами обох інстанцій було встановлено, а наявними у справі доказами підтверджено те, що сторонами договору було вчинено дії з виконання спірного договору, внутрішня воля сторін договору відповідала зовнішньому її прояву, а факт виконання умов договору свідчить про відсутність підстав вважати такий договір фіктивним.

Стосовно заявленої у надісланих на адресу суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу вимоги відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності колегія суддів зазначає таке.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи той факт, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову з підстав його необґрунтованості, наслідки спливу позовної давності у даному випадку не застосовуються, а відтак, у задоволенні заяви відповідача колегія суддів відмовляє.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до абз. 2 п.п. 2.1 п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням вищезазначеного, в силу вимог ст. ст. 33 та 34 ГПК України, скаржник не спростував належними та допустимими доказами законність та обгрунтованність оскаржуваного рішення, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення господарського суду Волинської області від 22.05.2017 року у справі № 903/337/17.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Агрофірма Луга-Нова" ПП "Універсам" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 22.05.2017 року у справі № 903/337/17 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Мамченко Ю.А.