ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2017 р. Справа № 917/512/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О. В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.

при секретарі Курченко В.А.,

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача - ОСОБА_1 (довіреність №6 від 04.07.2017),

прокурора Зливка К.О. (посвідчення №013773, видане 06.12.2012),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №2109 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 у справі № 917/512/17

за позовом Галицької міської ради Івано-Франківської області, м.Галич,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Комунальна техніка", м.Кременчук Полтавської області,

за участі прокурора,

про стягнення 283050,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 (суддя Семчук О.С.) позов задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" на користь Галицької міської ради Івано-Франківської області 283050,00 грн. штрафу, 4245,75 грн. судового збору.

Відповідач із рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин справи, а також на неправильне застосування ним норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в позові.

Апелянт стверджує, що місцевим господарським судом не було досліджено доказів, що підтверджують факт поставки товару відповідачем позивачеві, не зясовано, чи мав позивач підстави для відмови у прийнятті товару у звязку з його неналежною якістю, відсутністю документів, що стосуються даного товару. На думку апелянта, місцевий господарський суд мав відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог на підставі ст.614 ЦК України, в якій визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. На думку відповідача, ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" було позбавлене можливості виконати свої зобовязання, оскільки Галицька міська рада Івано-Франківської області не виконала належним чином свої зобовязання за договором.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Тарасова І.В., суддя Фоміна В.О.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, призначено її розгляд на 27.07.2017, зобов'язано відповідача, ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка", направити копію апеляційної скарги прокурору, який бере участь у справі, докази направлення надати суду. Запропоновано учасникам процесу надати суду апеляційної інстанції: відповідачу - письмові пояснення з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження фактів, викладених в апеляційній скарзі, іншим учасникам процесу - відзиви на апеляційну скаргу з посиланням на відповідні норми чинного законодавства в обґрунтування своєї позиції у справі та докази на підтвердження своїх заперечень.

24.07.2017 позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Галицька міська рада не відмовлялася від виконання договору та приймання товару, а натомість вимагала від ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" належного виконання його зобовязань, зокрема щодо надання всіх необхідних документів на товар.

26.07.2017 у звязку з відпусткою суддів Тарасової І.В. та Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.

27.07.2017 відповідач надав заперечення щодо відзиву на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що, на його думку, за прострочення поставки товару ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" мало нести відповідальність, передбачену п.7.2.1 договору, а саме у вигляді пені в розмірі 0,1% вартості товару за кожен день прострочення. Також відповідач стверджує, що у разі відсутності документів на товар позивач мав право лише на затримання його оплати у відповідності до вимог п.4.2 договору, до надання таких документів. На думку відповідача, умови договору порушив саме позивач, оскільки він відмовився від підписання первинних документів (акту приймання-передачі). Також на виконання вимог суду відповідачем надано докази направлення копії апеляційної скарги прокурору.

У судовому засіданні 27.07.2017 представники позивача та відповідача підтримали викладену ними письмово правову позицію. Прокурор письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 27.07.2017 оголошено перерву до 10.08.2017 о 12:00 годині.

Позивач 08.08.2017 на виконання вимог суду надав належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви, а також звернувся із письмовим клопотанням про розгляд справи без участі представника Галицької міської ради у звязку з відсутністю можливості забезпечити його явку.

Відповідач 10.08.2017 надав пояснення, в яких зазначає, що відповідач не примушував позивача до підписання жодних інших договорів, а проект договору, на який посилається позивач, було направлено йому електронною поштою помилково. Також відповідач зазначає, що факт отримання товару позивачем додатково доказується ще й тим, що у звязку з пошкодженням маслобаку під час транспортування вказану запасну частину було направлено позивачу та отримано останнім.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача підтримав викладену ним письмово правову позицію.

Прокурором не було надано суду письмових пояснень стосовно правових підстав його вступу в дану справу, а також стосовно суті спору. Відповідно до усних пояснень прокурора в судових засіданнях 27.07.2017 та 10.08.2017, прокурор вступив у дану справу 24.04.2017 для захисту інтересів держави в особі позивача на підставі звернення Галицької міської ради Івано-Франківської області, оскільки спір стосується стягнення коштів на користь міської ради за договором закупівлі основних засобів, здійсненої за рахунок бюджетних асигнувань.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 вказаної норми, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Однак у матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про не здійснення або неналежне здійснення Галицькою міською радою як органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави (враховуючи, що міською радою провадилося листування та переговори з відповідачем стосовно виконання договору, а 03.04.2017 було подано позов до суду в даній справі).

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що прокурором в суді першої та апеляційної інстанції не обґрунтовано передбачених законом підстав для вступу у справу.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду даної справи Харківським апеляційним господарським судом, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 22 ГПК України, колегія суддів задовольняє клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника та вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

За результатами процедури відкритих торгів між Галицькою міською радою Івано-Франківської області (замовник) та ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" (учасник) було укладено договір № 150 від 15.09.2016 про закупівлю товарів на державні кошти строком дії до 31.12.2016 (далі договір), за яким учасник зобовязався передати у власність замовника транспортний засіб сміттєвоз "ВЛІВ МЕДІУМ 18-19 МZ 5340" з переднім відвалом (далі - товар) на суму 1887000,00 грн.

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступні необхідні умови щодо передачі товару у власність замовникові:

- товар повинно бути поставлено до кінця жовтня 2016 року; місце поставки (передачі) товару - за адресою замовника. (п. 5.1. та п. 5.2. договору);

- замовник зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі сплатити за поставлений товар; прийняти поставлений товар згідно з актом приймання-передачі; сплатити вартість договору згідно з умовами даного договору, після поставки товару за адресою, передбаченою в пункті 5.2. даного договору, надання учасником накладної, товарно-транспортної накладної та всіх інших документів, передбачених в пункті 4.2. даного договору (пп. 6.1.1. - 6.1.3. договору);

- учасник зобов'язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом І цього Договору; підготувати та надати замовнику всю необхідну документацію на товар, яка відповідає вимогам національного законодавства одночасно з товаром (пп. 6.3.1. - 6.3.3.1. договору); перелік відповідної документації встановлено у п.4.2 договору, в якому зазначено, що до проведення оплати учасник додає: накладну, акт прийому-передачі, інструкцію з експлуатації транспорту, сервісну книжку, сертифікат відповідності на запропонований транспорт, оригінали всіх документів, необхідних для реєстрації транспорту у відповідних органах;

- за невиконання своїх зобов'язань по договору учасник сплачує замовнику штрафні санкції (штраф) у розмірі 15 % вартості товару (пп. 7.2.2. договору);

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, відповідач 01.11.2016 (тобто вже після закінчення встановленого договором строку на поставку товару) уклав із ПП "Імпексавто" договір про надання послуг з перегону автомобілів (а.с.81), 03.11.2016 сміттєвоз був доставлений до м. Галича.

Відповідач наполягає на тому, що разом із даним товаром позивачеві було надано всі передбачені договором документи, та посилається на лист ПП "Імпексавто" від 13.04.2017 (а.с.84). У вказаному листі наведено перелік документів, які, за твердженням ПП "Імпексавто", було надано позивачу разом із товаром, а саме накладна, товарно-транспортна накладна, акт прийому-передачі, інструкція з експлуатації транспорту, сервісна книжка. Передбачені договором сертифікат відповідності на запропонований транспорт, оригінали всіх документів, необхідних для реєстрації транспорту у відповідних органах, у переліку не зазначені.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується сторонами, у грудні 2016 року ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" надіслало на адресу електронної пошти Галицької міської ради листа з доданою сканкопією сертифіката відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу торгове найменування (марка) виробника: ВЛІВ, тип: МЕДІУМ 18-19 MZ 5340. Як вбачається із вказаного сертифіката відповідності (а.с. 59 60), його видано 05.12.2016. У матеріалах справи наявна також копія іншого сертифіката (а.с.25), дія якого закінчилася 03.08.2016.

Документом, необхідним для реєстрації транспорту у відповідних органах, є акт приймання-передачі транспортного засобу за формою згідно з Додатком 6 до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 N 1388 (із подальшими змінами). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.48) та пояснень представників сторін відповідний акт, датований 30.11.2016, було надіслано відповідачем позивачеві у грудні 2016 року, однак вказаний акт не було підписано позивачем.

Тобто доказів наявності сертифіката відповідності та акту приймання-передачі транспортного засобу (за вищевказаною формою) станом на момент доставки товару 03.11.2016 матеріали справи не містять.

Із матеріалів справи вбачається, що поставлений товар не було прийнято позивачем у встановленому договором порядку, а саме ним не було підписано відповідний акт приймання-передачі, який засвідчує факт прийняття товару. Водночас, станом на момент розгляду даної справи договір не розірвано ні за згодою сторін, ні в судовому порядку, що також підтверджено учасниками процесу.

Галицька міська рада у квітні 2017 року подала позов до господарського суду, в якому просила стягнути з ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" 283050,00 грн. штрафу в порядку п.7.2.2 договору (1887000,00 * 15%), посилаючись на те, що відповідач не виконав умов договору щодо передачі товару у власність замовника (позивача).

Отже, оскільки предметом спору в даній справі є грошові кошти у вищевказаній сумі (що за своєю правовою природою є штрафом за невиконання учасником договірних зобовязань), то, відповідно, для вирішення спору судом має бути встановлено наявність або відсутність порушення відповідачем умов договору.

Відповідно, причини не прийняття товару та не здійснення оплати позивачем (який, зокрема, посилався на те, що представник відповідача вимагав від Галицької міської ради підписати договір з іншою юридичною особою, ТОВ ВК "ВІВА", подальші правовідносини між позивачем та відповідачем (зокрема, відмова відповідача від виконання договору із посиланням на порушення його умов, допущені позивачем, та направлення пропозицій щодо розірвання договору), подальша доля товару, який є предметом договору, та інші обставини, які мали місце після доставки товару 03.11.2016 і на які посилалися сторони в ході розгляду справи, на думку колегії суддів, не стосуються предмета доказування в даному провадженні.

Місцевим господарським судом за результатами розгляду справи було зроблено висновок про те, що відповідач не надав належних доказів щодо передачі товару та необхідних, відповідно до договору документів - відтак, в порушення умов договору, відповідач не передав у власність позивача товар та всю необхідну документацію.

Колегія суддів додатково враховує, що сміттєвоз було доставлено позивачеві 03.11.2016 з пробитим масляним баком, який було пошкоджено під час транспортування, внаслідок чого виникла необхідність у заміні даної частини - що було в подальшому здійснено відповідачем (вказані обставини, у відповідності до ч.1 ст.35 ГПК України, колегія суддів вважає такими, що не потребують доказування, оскільки вони визнаються обома сторонами). Проте саме на момент поставки якість товару не відповідала встановленим договором вимогам (відповідне підтверджено представником ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" у поясненнях від 10.08.2017).

В апеляційній скарзі відповідач, із посиланням на ст.614 ЦК України, наполягає на тому, що він був позбавлений можливості виконати свої зобовязання саме через невиконання відповідних зобовязань зі сторони позивача, який не прийняв товар у день його поставки, 03.11.2016.

Надаючи оцінку вищевказаним аргументам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.614 ЦК України, на яку посилається апелянт, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Колегія суддів зазначає, що для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязань згідно із наведеною нормою має бути зясовано, чи дійсно ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" вжило всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання із передачі Галицькій міській раді у власність обумовленого договором товару.

Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Отже, як вбачається зі змісту наведеної норми, момент набуття права власності законодавцем визначено диспозитивно, оскільки законом або договором сторін може бути встановлено й інший момент такої передачі (наприклад, сплата покупної ціни, підписання передавального акта, настання іншої умови, передбаченої договором, тощо). Переданням майна вважається, у тому числі, вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в Аналізі деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ від 01.07.2013.

Відповідно до приписів ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Із приписами вказаної норми кореспондуються положення п. 6.3.3.1. договору, згідно з якими учасник зобовязаний підготувати та надати замовнику всю необхідну документацію на товар, яка відповідає вимогам національного законодавства, одночасно з товаром.

Тобто сторони встановили таку обовязкову умову передання замовнику у власність товару як наявність всієї необхідної документації, що має бути надана замовнику одночасно з товаром.

Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідачем порушено визначений договором строк передачі майна у власність. А саме, сміттєвоз був доставлений до м. Галича лише 03.11.2016 (тоді як згідно з договором доставку мало бути здійснено до кінця жовтня 2016 року), при цьому договір про надання послуг з перегону автомобілів із ПП "Імпексавто" укладено відповідачем 01.11.2016 (тобто вже після закінчення встановленого договором строку на поставку товару).

Матеріалами справи також підтверджується і відповідачем не спростовано відсутність на момент доставки товару 03.11.2016 повного комплекту документації, перелік якої міститься у п.4.2 договору. Отже, відповідачем не було дотримано необхідної умови для передання товару у власність позивача, встановленої п. 6.3.3.1. договору.

В ході апеляційного провадження відповідач не довів, що вказані порушення договору допущено ним через невиконання договірних зобовязань зі сторони позивача або через обставини непереборної сили, що не залежали від його волі і могли б бути підставою для звільнення його від відповідальності згідно з нормами розділу VІІІ договору.

В апеляційній скарзі та у наданих суду апеляційної інстанції поясненнях відповідач висловлює незгоду із обраним позивачем видом штрафних санкцій, зазначаючи, що у звязку з простроченням поставки ТОВ "Торговий дім "Комунальна техніка" мало нести відповідальність, передбачену не п.7.2.2, а п.7.1.1 договору, яким встановлено, що за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості договору.

Проте, як було встановлено вище, підставою для звернення з даним позовом стало не лише прострочення відповідачем виконання зобовязання щодо доставки товару, але і невиконання зобовязання щодо надання повного комплекту необхідних документів на товар. Зазначені обставини, на думку колегії суддів, підпадають під формулювання "невиконання зобовязань по договору", наведене у п.7.2.2 договору.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Отже, враховуючи, що сторонами погоджено застосування штрафних санкцій, передбачених п.7.2.2 договору, і що позивачем обрано саме такий вид санкцій, колегія суддів зазначає, що у відповідача внаслідок невиконання ним зобовязань по договору виник обовязок сплати вказаних санкцій.

За твердженням відповідача, у разі неотримання відповідних документів позивач як покупець мав право встановити розумний строк для їх передання, а у разі порушення відповідачем встановленого строку відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ст.666 ЦК України).

Колегія суддів зазначає, що ст.666 ЦК України покупцеві дійсно надано відповідні права, однак здійснення зазначених у вказаній нормі дій є саме правом, а не обовязком покупця (позивача), так само як і вибір виду штрафних санкцій, передбачених договором.

Отже, посилання відповідача на п.7.1.1 договору, який, на його думку, підлягає застосуванню, не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та для відмови у позові враховуючи, що в ході розгляду справи місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції встановлено наявність фактичних підстав для застосування п.7.2.2 договору, на який Галицька міська рада посилається у позовній заяві.

Щодо постанов Вищого господарського суду України, копії яких додано до апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що вказані постанови стосуються інших правовідносин а саме, стягнення із господарюючих субєктів заборгованості з оплати придбаного ними товару. Судом касаційної інстанції визнано безпідставними заперечення покупців, які посилалися на ненастання строку розрахунків у звязку з відсутністю товаросупровідних документів, та зазначено, що вказана обставина не звільняє їх від обовязку оплати товару, оскільки вони не скористалися наданим ст.666 ЦК України правом встановити розумний строк для передання документів, а у разі його порушення контрагентом - відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Натомість у даній справі, як було встановлено вище, предметом спору є не заборгованість з оплати товару, а сума штрафу, накладеного на продавця товару за порушення умов договору щодо передачі відповідного товару у власність покупцеві. Вказаний вид відповідальності прямо встановлено договором і його застосування не поставлено у залежність від використання покупцем прав, наданих йому законом (ст.666 ЦК України) або іншими умовами договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 283050,00 грн. є підтвердженими документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Натомість аргументи відповідача не знайшли підтвердження в ході апеляційного провадження, у звязку з чим колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України судова колегія Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.06.2017 у справі №917/512/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.08.17

Головуючий суддя Шевель О. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Крестьянінов О.О.