РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"03" серпня 2017 р. Справа № 906/352/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Петрук О.В.

без участі представників сторін, які в судове засідання не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача-Товариства з обмеже-ною відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення господар-ського суду Житомирської області від 15.05.2017р. у справі №906/352/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія»

філія «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат»

смт.Іршанськ Хорошівського р-ну Житомирської обл.

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський

гірничо-збагачувальний комбінат» смт.Іршанськ Хорошівського р-ну Житомирської обл.

про стягнення 333 035 грн. 46 коп. пені, інфляційних втрат та річних,-

Рішенням господарського суду Житомирської області від 15.05.2017р. у справі №906/352/17 (суддя Сікорська Н.А.) частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Обєднана гірничо-хімічна компанія» в особі філії «Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі в тек-сті Філія) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі в тексті Товариство) про стягнення 333 035 грн. 46 коп. пені, інфляційних та річ-них.(т.1, арк.справи 200-203).

Рішення вмотивоване тим, що роботи за договором підряду Позивач виконав, однак Відпові-дач прострочив оплату їх вартості, внаслідок чого у Позивача виникло право на нарахування пені, інфляційних та річних. При цьому, здійснивши перевіривши розрахунок суд дійшов висновку, що Позивач допустив помилки при нарахуванні додаткових вимог, а тому обґрунтованими та таким, що підлягають стягненню з Відповідача є 89 921 грн. 20 коп. пені; 216 169 грн. 41 коп. інфляційних втрат, 22 480 грн. 33 коп. -3% річних; та 4 928 грн. 56 коп. витрат зі сплати судового збору. В решті позову відмовлено.(т.1, арк.справи 202).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить застосувати до вимоги стягнення пені строк позовної давності, скасувати зазначене рішення господарського суду Житомирської області від 15.05.2017р. та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.(т.2, арк.справи 4-18).

Скаржник вважає, що рішення прийняте місцевим господарським судом з невірним застосу-ванням норм матеріального та процесуального права та неповним зясуванням обставин справи, що призвело до невірних висновків тому є незаконним і необґрунтованим. Апелянт зазначає, що суд не дав можливості йому взяти участь у судовому засіданні та подати відзив і клопотання про відкла-дення, оскільки юрист Товариства у день прийняття рішення перебував у відрядженні, а у звязку із браком часу Товариство не змогло надіслати документи на підтвердження своєї правової позиції. Вважає, що прийнявши рішення у першому судовому засіданні суд порушив норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. На думку апелянта, невірно визначено дати нараху-вання пені, інфляційних та річних, а нарахування пені здійснено поза межами строку позовної дав-ності. При цьому, зазначає, що не зміг подати заяву про застосування строку позовної давності че-рез відсутність представника у судовому засіданні.(т.2, арк.справи 5-15).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.07.2017р. апеляційну скаргу Відповідача прийнято до провадження, справу призначено до слухання.(т.2, арк.справи 2).

У звязку із перебуванням у щорічній відпустці судді Мельника О.В. та судді Розізнаної І.В. на підставі розпорядження керівника апарату від 03.08.2017р. автоматизованою системою докумен-тообігу суду проведено автоматичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Гулова А.Г., суддя Василишин А.Р. Колегія у даному складі 03.08.2017р. прийняла до провадження апеляційну скаргу Товариства.(т.2, арк.справи 73-75).

Сторони не забезпечили явку своїх представників у призначене на 03.08.2017р. судове засі-сідання, хоч про час та місце розгляду були повідомлені у встановленому порядку.(т.2, арк.справи 70-72). Разом з тим, у день судового засідання 03.08.2017р. на електронну адресу суду надійшло кло-потання Скаржника про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю представника прибу-ти в судове засідання.(т.2, арк.справи 76-77).

Колегія суддів відхилила вказане клопотання, оскільки апеляційне провадження у даній спра-ві порушене за скаргою саме ТзОВ «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат». При цьо-му, відкладення розгляду справи є правом і прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповід-ному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу в судове засідання за умови на-лежного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для відкладення. Такої ж позиції дотримується Вищий господарський суд України, що знайшло відображення у пос-танові від 07.07.2016р. у справі №910/21819/15. Крім того, коло осіб, які можуть представляти інте-реси Скаржника не є обмеженим, до клопотання не додано жодних доказів в його обґрунтування, а ухвалою від 12.06.2017р. явка представників не визнавалася обовязковою (т.2, арк.справи 2), а ма-теріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, тому з підстав ст.77 ГПК України, клопотан-ня про відкладення розгляду справи відхилено за необґрунтованістю.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевірив-ши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбі-нат»-замовник та ДП «Обєднана гірничо-хімічна компанія» Філія «Іршанський гірничо-збагачува-льний комбінат»-підрядник уклали договір підряду від 29.12.2014р.№3 117-05/3 на проведення гір-ничих робіт (надалі в тексті Договір), відповідно до п.п. 1, 2 якого замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання гірничих робіт відповідно до умов Договору. Назва обєкта: Ісаківська та Пів-денна ділянки Межирічного родовища ільменіту. Адреса розташування обєкта: карєр Замовника в районі с.Ємилівка Володарськ-Волинського району Житомирської області.(т.1, арк.справи 31-34).

Відповідно пункту 25 Договору, розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі ак-ту виконаних робіт щомісячними платежами.

Підрядник визначає вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні до-кументи і подає їх для підписання Замовнику за 1 день до завершення кожного місяця. Замовник зо-бовязаний підписати подані Підрядником документи, що підтверджують виконання робіт або обґ-рунтувати причини відмови від їх підписання протягом 2-х днів з дня одержання. Оплата викона-них робіт здійснюється на підставі рахунку-фактури протягом 10 днів з дня підписання ОСОБА_1 вико-наних Замовником робіт.(п.26 Договору).

Пунктом 29 Договору сторони погодили, що за порушення Замовником строків здійснення оплати по даному Договору, замовник сплачує на користь підрядника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, за кожен день такого прострочення.

Згідно із пунктами 48, 49 Договір набуває чинності з дати його укладення та діє до 01.07. 2015р., закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.

Договір підписаний директорами товариств і скріплений відтисками печаток сторін.(т.1,арк. справи 34).

Як вбачається з матеріалів справи, до Договору сторони уклали додаткові угоди. Так, Додат-ковою угодою №1 від 02.02.2015р. сторонами внесено зміни, зокрема, у п.26 Договору, за яким під-рядник визначає вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, готує відповідні документи та подає їх для підписання замовнику протягом 3 робочих днів за результатами виконання робіт ста-ном на 31.07.2015р. Замовник зобовязаний підписати подані підрядником документи, що підтверд-жують виконання робіт або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 2-х днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється на підставі рахунку-фактури протягом 10 днів з дня підписання ОСОБА_1 виконаних робіт замовником.(т.1, арк.справи 35-36).

Додатковою угодою №2 від 31.07.2015р. сторони продовжили строк дії Договору до 31.12. 2015р.(т.1, арк.справи 37).

Додатковою угодою №3 від 01.08.2015р. сторони змінили загальну вартість робіт та визна-чили її орієнтовно 1 008 000 грн. Внесли зміни до пунктів 25, 26 Договору, визначивши, що по факту виконання робіт згідно п.3 Договору сторони щомісячно складають ОСОБА_1 приймання-передачі вико-наних робіт, який підписується Сторонами протягом 3 робочих днів. Розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися на підставі ОСОБА_1 приймання-передачі виконаних робіт щомісячними плате-жами. Підрядник визначає вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує відповідні до-кументи і подає їх для підписання замовнику протягом 3 робочих днів за результатами виконання робіт станом на останній день місяця. Замовник зобов'язаний підписати подані підрядником доку-менти, що підтверджують виконання робіт, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 2-х днів з дня одержання. Оплата виконаних робіт здійснюється на підставі рахунку-фактури протягом 10 днів з дня підписання ОСОБА_1 виконаних робіт Замовником.(т.1, арк.справи 38-39).

Зазначені Додаткові угоди підписані директорами товариств та скріплені відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 36,37,39).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору Позивач виконав роботи на загальну суму 2 598 600 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ 0000059 від 30.01.2015р., №ОУ-0000753 від 31.07.2015р., №ОУ-0000839 від 31.08.2015р., № ОУ-0000973 від 30.09.2015р., №ОУ-0001097 від 31.10.2015р., №0001187 від 30.11.2015р., №ОУ-0001353 від 31.12.2015р., №ОУ-0000117 від 31.01.2016р., №ОУ-0000196 від 29.02.2016р. та вистав-леними по них рахунками-фактурами на загальну суму 2 598 600 грн.(т.1, арк.справи 58-74).

Матеріалами справи стверджено, що свої зобовязання щодо повної та вчасної оплати вико-наних робіт Відповідач виконав з порушенням строків, про що свідчать виписки з банку по рахун-ку, а саме 18.08.2015р. здійснено оплату в сумі 269 880 грн., 20.08.2015р. в сумі 7 516 грн. 83 коп., 04.09.2016р. в сумі 1 000 000 грн., 09.09.2015р. в сумі 231 303 грн. 17 коп., 25.04.2016р. в сумі 346 500 грн. та 12.08.2016р. в сумі 743 400 грн.(т.1, арк.справи 94, 97, 102, 109, 113).

На пропозицію сплатити 392 349 грн. 15 коп. заборгованості, яка вбачається з претензії Пози-вача №3/577 від 15.03.2016р. Відповідач листом №352 від 15.04.2016р. зазначив про своє скрутне матеріальне становище, а також просив не застосовувати штрафні санкції та не звертатися до суду. Зазначивши при цьому, що вживатиме всіх заходів для погашення боргу.(т.1, арк.справи 43-51).

Разом з тим, повторна претензія Позивача №10р/1693/3 від 01.08.2016р. залишена Відпові-дачем без відповіді та без задоволення.(т.1, арк.справи 52-53).

Крім того, матеріали справи містять акти звірки взаєморозрахунків, з яких вбачається, що ста-ном на 31.07.2016р. борг Відповідача становить 743 000 грн., а станом на 31.12.2016р. 346 500 грн. (т.1, арк.справи 40, 41).

Матеріалами справи стверджується, що за порушення строків оплати вартості виконаних ро-біт, на підставі п.29 Договору, ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України Позивач нарахував до стяг-нення з Відповідача 91 324 грн. 52 коп. пені, а також на підставі ст.625 ЦК України 216 169 грн. 41 коп. інфляційних втрат та 25 541 грн. 53 коп. -3% річних.(т.1, арк.справи 45-47).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна та не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) госпо-дарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для ви-конання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Господарські зобовязання, відповідно до ст.174 ГК України, можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених за-коном, але таких, які йому не суперечать.

Предметом даного спору є стягнення пені, інфляційних та річних за договором підряду.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення 29.12.2014р. Договору між сторона-ми виникли відносини підряду, оскільки такі відносини відповідають дефініції ст.837 ЦК України: коли одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Тому, факт прийняття Відповідачем виконаних робіт в силу ст.854 ЦК України зумовлює ви-никнення у нього зобовязання оплатити їх вартість.

Згідно зі статтею 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, ін-ших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання від-повідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зо-бовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загально-господарського інтересу.

Аналогічно, згідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконан-ню у цей строк (термін).(ч.1 ст.530 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно п.26 Договору (у всіх редакціях) оплата ви-конаних робіт здійснюється на підставі рахунку-фактури протягом 10 днів з дня підписання ОСОБА_1 виконаних робіт. Як правомірно встановлено місцевим господарським судом і стверджу-ється матеріалами справи (Договором, актами здачі-прийняття виконаних робіт, рахунками-фактура-ми, випискою з банку по рахунку) Відповідач оплатив вартість виконаних робіт з порушенням стро-ків розрахунку.

Тому є вірним висновок місцевого господарського суду, що внаслідок неналежного виконан-ня умов Договору підряду у Позивача виникло право на нарахування пені, інфляційних та річних.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що за актами здачі-прийняття ро-біт (надання послуг) №ОУ 0000059 від 30.01.2015р., №ОУ-0000753 від 31.07.2015р., №ОУ-0000839 від 31.08.2015р., №ОУ-0000973 від 30.09.2015р., №ОУ-0001097 від 31.10.2015р., №0001187 від 30.11. 2015р., №ОУ-0001353 від 31.12.2015р., №ОУ-0000117 від 31.01.2016р., №ОУ-0000196 від 29.02.2016 року. Позивач, на виконання умов Договору надав Відповідачу послуги з виконання гірничих робіт на обєкті Ісаківська та Південна ділянки Межиріченського родовища ільменіту на загальну суму 2598600 грн., проте останній здійснив розрахунок із порушенням строків, а саме: акт №ОУ 0000059 від 30.01.2015р. на суму 570 000 грн. оплачений платежами від 18.08.2015р., 20.08.2015р. та частко-во платежем від 04.09.2015р.; акт №ОУ-0000753 від 31.07.2015р. на суму 737 100 грн. оплачений платежем від 04.09.2015р. та частково платежем від 09.09.2015р.; акт №ОУ-0000839 від 31.08.2015 року оплачений 09.09.2015р., оскільки на час його підписання у Відповідача існувала переплата в сумі 201 600 грн.; акт №ОУ-0000973 від 30.09.2015р. на суму 65 520 грн., акт №ОУ-0001097 від 31.10.2015р. на суму 37 800 грн., акт №0001187 від 30.11.2015р. на суму 41 580 грн., акт №ОУ-0001353 від 31.12.2015р. на суму 201 600 грн. оплачені платежем від 25.04.2016р.; акт №ОУ-0000117 від 31.01.2016р. на суму 672 000 грн. та акт №ОУ-0000196 від 29.02.2016р. на суму 714 000 грн. оплачені платежем від 12.08.2016р., про що свідчать виписки з банку по рахунку.

З огляду на зазначене, апеляційний суд приймає до уваги, що терміном, відповідно до ч.2 ст. 251 ЦК України, є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридич-не значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче на-стати.(ч.2 ст.252 ЦК України).

В свою чергу, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної да-ти або настання події, з якою повязано його початок. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.(ст.253, ч.1 ст.255 ЦК України).

Перевіривши на підставі ст.625 ЦК України суми нарахованих інфляційних втрат та 3% річ-них, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з підстав ст.33 ГПК Украї-ни, у стягненні 3 061 грн. 20 коп. -3% річних належить відмовити, як таких, що нараховані безпідс-тавно, оскільки при обчисленні Позивачем допущені арифметичні помилки: -3% річних на суму заборгованості 1 089 900 грн. невірно визначено початок періоду вищевказаної заборгованості, а саме з 01.03.2016р. по 13.04.2016р., в той час коли вказана заборгованість виникла з 11.03.2016р.

Таким чином, до стягнення підлягають 22 480 грн. 33 коп. -3% річних, обрахованих відпо-відно до вимог чинного законодавства.

В частині вимоги про стягнення втрат від інфляції, суд апеляційної інстанції враховує ре-комендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, відобра-жені в листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997р. №62-97р. так, перевіривши розрахунок Ползивача, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що інфляційні втрати в сумі 216 169 грн. 41 коп. за загальний період березня 2015 серпня 2016 років обраховані у відпо-відності до норм чинного законодавства, а тому дана вимога підлягає задоволенню в повному обся-зі.

Відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України та ст.230 ГК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, якою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен пе-редати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Як зазначалось вище, пунктом 29 Договору сторони передбачили за порушення замовником строків здійснення оплати по даному Договору, замовник сплачує на користь підрядника пеню у роз-мірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, за кожен день такого простро-чення.

Перевіряючи рішення в цій частині, колегія суддів здійснивши власний перерахунок, дійш-ла висновку, що заявлена Позивачем сума пені є завищеною.

При цьому, суд першої інстанції вірно встановив, що загальний період нарахування пені По-зивач визначив з 14.04.2016р. по 12.08.2016р. Тому за актом здачі-приймання робіт від 30.09.2015р. на суму 65 520 грн. пеня не нараховується, оскільки шестимісячний період закінчився 11.04.2016р.; за актом здачі-приймання робіт від 31.10.2015р. на суму 37 800 грн. пеня нараховується за період з 14.04.2016р. по 24.04.2016р. та становить 481 грн. 28 коп.; за актом здачі-приймання робіт від 30.11. 2015р. на суму 41 580 грн. пеня нараховується за період з 14.04.2016р. по 24.04.2016р. і становить 529 грн. 41 коп.; за актом здачі-приймання робіт від 31.12.2015р. на суму 201 600 грн. пеня нарахо-вується за період з 14.04.2016р. по 24.04.2016р. і становить 2 566 грн. 88 коп.; за актом здачі-при-ймання робіт від 31.01.2016р. на суму 672 000 грн. пеня нараховується за період з 14.04.2016р. по 10.08.2016р. та становить 77 996 грн. 07 коп.; за актом здачі-приймання робіт від 29.02.2016р. на су-му 71 400 грн. пеня нараховується за період з 14.04.2016р. по 11.08.2016р. і становить 8 377 грн. 56 коп.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.546, ч.1 ст.549 ЦК України, ст.232 ГК України, та згідно пункту 29 Договору за несвоєчасну оплату виконаних робіт обґрунтованою є пеню в сумі 89 921 грн. 20 коп., яка може бути стягнута з Відповідача на користь Позивача, а в стягненні 1 403 грн. 32 коп. належить відмовити.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів зазначає, що Відповідачем в апеляційній скарзі заяв-лено про застосування строку позовної давності до вимоги про стягнення пені.(т.2, арк.справи 17).

Згідно із вимогами ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загаль-на позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вине-сення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давно-сті, порушене право підлягає захисту.(ст.261 ЦК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що копію позовної заяви Відповідач отримав 19.04.2017р., про порушення провадженні у даній справі Відповідачеві стало відомо 25.04.2017р. з моменту вручення ухвали суду.(т.1, арк.справи 86). При цьому, 10.05.2017р. представник Відповіда-ча ознайомився із матеріалами справи. Таким чином, апелянт не був позбавлений права подати не-обхідні на його думку докази, заявити клопотання, відводи, брати участь у судовому засіданні, тобто користуватися всіма правами передбаченими ст.22 ГПК України.

Разом з тим, заяви про застосування строку позовної давності до прийняття рішення судом першої інстанції Відповідач не подавав і не скористався жодним своїм правом, крім ознайомлення з матеріалами справи.

Натомість, в апеляційній скарзі Відповідач зазначає про відсутність у нього можливості по-дати суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані посилання Скаржника на невідкладення розгляду справи так і на порушення норм Конвенції про захист прав людини та осно-воположних свобод.

З огляду на вищезазначене, матеріалами справи спростовуються всі доводи Скаржника про неправомірність порушення провадження у справі та висновків суду першої інстанції щодо розміру зобовязань Відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відтак, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, не визнаються апеляційним судом такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішен-ня місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуа-ль-ного права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення господарського суду Житомирської області від 15.05.2017р. у справі №906/352/17 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №906/352/17 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Василишин А.Р.