донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

01.08.2017 справа №905/453/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю №01/44-951Д від 21.12.16р.; ОСОБА_5 за довіреністю № 201216 від 22.12.16р.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ, Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від26 квітня 2017 р. (повний текст складено та підписано 26.04.2017р.)
у справі№ 905/453/17 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомДержавного підприємства Енергоринок, м.Київ
доПублічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ, Донецької області
простягнення 157 503 483,85 грн
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 26.04.2017р. у справі №905/453/17 позовні вимоги Державного підприємства Енергоринок, м.Київ до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м. Краматорськ, Донецької області про стягнення 157 503 483,85 грн., з яких: 121497339,36 грн сума основного боргу, 20688775,67 грн пеня, 121497,34 грн штраф, 12302486,69 грн інфляційні нарахування, 2893384,79 грн 3% річних задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 121 497 339,36 грн. суми основного боргу, 206 388,89 грн. пені, 1214,97грн. штрафу, 12 302 486,69 грн. інфляційних нарахувань, 2 890 010,14 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору.

Публічним акціонерним товариством ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ, Донецької області подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Зокрема, скаржник посилався на наявність підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу та пені у звязку з настанням обставин непереборної сили (форс-мажор) та безпідставне не взяття до уваги судом першої інстанції сертифікату ТПП України, який підтверджує події на території Донецької області як форс-мажорні обставини. Також, зазначає про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси № 85-VIII від 13.01.2015р., оскільки, за твердженням апелянта, останній є виробником житлово комунальних послуг.

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Державне підприємство Енергоринок, м.Київ звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м. Краматорськ про стягнення 157 503 483,85 грн., з яких: 121 497 339,36 грн. сума основного боргу, 20 688 775,67 грн. пеня, 121 497,34 грн. штраф, 12 302 486,69 грн інфляційні нарахування, 2 893 384,79 грн 3% річних.

Позовні вимоги до Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань згідно договору №11296/01 від 12.06.2015р. в частині своєчасної оплати вартості поставленої електроенергії.

Як зазначає позивач, за наведеним договором останній поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджує наявними у матеріалах справи актами купівлі продажу електричної енергії. При цьому, вартість поставленої електричної енергії відповідач не сплатив, що призвело до порушення строків, встановлених договором, у звязку з чим позивачем на суму заборгованості нараховано пеню, штраф, 3% річних та інфляційні втрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором №11296/01 від 12.06.2015р. щодо своєчасної оплати поставленої позивачем електричної енергії. При цьому, у процесі розгляду справи суд першої інстанції, перевіривши та встановивши правомірний розмір пені та штрафу, дійшов висновку про зменшення розміру стягуваної пені та штрафу на 99%.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, перевіривши повноту встановлених фактів, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Так, 12.06.2015р. між Державним підприємством Енергоринок (ДПЕ) та Публічним акціонерним товариством ДТЕК Донецькобленерго (ЕК) укладено договір №11296/01 (далі договір), за умовами якого ДПЕ зобов'язується продавати, а ЕК зобов?язується купувати різницю перетоків електричної енергії, переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану територію, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору. (п.2.1. договору)

У розділі 1 укладеного позивачем та відповідачем правочину надано визначення, в тому числі, наступних, застосованих у договорі, понять, зокрема:

-контрольована територія територія, де органи державної влади України здійснюють свої повноваження у повному обсязі;

-неконтрольована територія територія Донецької області, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження;

-обєднана енергетична система України сукупність електростанцій, електричних мереж, інших обєктів електроенергетики, які обєднані спільним режимом виробництва, передачі та розподілу електричної енергії при централізованому управлінні цим режимом;

-різниця перетоків електричної енергії обсяг електричної енергії, фактично переміщеної з контрольованої території на неконтрольовану територію та з неконтрольованої території на контрольовану територію.

Згідно з п.п.3.2, 4.1, 5.1 договору №11296/01 від 12.06.2015р. ДПЕ продає, а ЕК купує різницю перетоків електричної енергії в точках обліку різниці перетоків електричної енергії в обсягах, які визначаються згідно зі статтею 4 цього договору. Фактична різниця перетоків електричної енергії, куплена ЕК за цим договором за розрахунковий період, визначається ДП НЕК Укренерго в точках обліку різниці перетоків електричної енергії на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електричної енергії. Фактична вартість різниці перетоків електричної енергії за розрахунковий період (з урахуванням ПДВ) визначається на підставі фактичної різниці перетоків електричної енергії та ціни електричної енергії, затвердженої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Розділом 4 укладеного позивачем та відповідачем правочину передбачено складання між ДПЕ та ЕК за погодженням з ДП НЕК Укренерго, зокрема, актів купівлі-продажу різниці перетоків електричної енергії.

За змістом п.10.1 договору №11296/01 від 12.06.2015р. встановлено, що останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками та згідно з ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України його умови застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.05.2015р., та діє протягом терміну дії постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2015р. №263 Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Вказаний нормативно-правовий акт, з дією якого повязується дія договору №11296/01 від 12.06.2015р., набрав чинності 13.05.2015р. та є дійсним на момент прийняття рішення у справі.

Як встановлено господарським судом, на виконання умов договору, відповідач протягом січня червня 2016р. купував у позивача електричну енергію, що підтверджується актами купівлі продажу електричної енергії, а саме: у січні 2016 року на суму 30778637,27 грн. (28185,875 кВт/год), у лютому 2016 року на суму 23 782 366,07 грн. (20261,556 кВт/год), у березні 2016 року на суму 27 267 937,66 грн. (24272,083 кВт/год), у квітні 2016 року на суму 5 139 798,35 грн. (4605,356 кВт/год), у травні 2016 року на суму 14 598 341,92 грн. (11450,111 кВт/год), у червні 2016 року на суму 19 930 258,09 грн. (13868,425 кВт/год), а всього на загальну суму 121 497 339,36грн.

За твердженням позивача, відповідач не здійснив оплату вартості електричної енергії, у звязку з чим розмір основного боргу відповідача складає 121 497 339,36грн.

Як зазначено в ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена особа, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 5.2., 5.3., 5.4. договору №11296/01 від 12.06.2015р. передбачено, що оплата за куплену різницю перетоків електричної енергії ЕК здійснює грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ, відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України. ЕК здійснює оплату вартості купленої різниці перетоків електричної енергії шляхом перерахування ДПЕ суми коштів, зазначеної у рахунку фактурі, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ. При здійсненні платежів ЕК повинна вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому обовязково зазначається відповідний договір, за яким здійснюється купівля різниці перетоків електричної енергії та розрахунковий місяць. ЕК зобовязана здійснити остаточний платіж на поточний рахунок із спеціальним режимом використання до 14 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Датою здійснення платежу вважається дата надходження коштів на рахунок ДПЕ.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зобовязання з оплати електроенергії мали бути виконані наступним чином:

-за зобовязаннями січня 2016 року на суму 30778637,27 грн 15.02.2016р. (останній день строку 14.02.2016р. є вихідним днем),

- за зобовязаннями лютого 2016 року на суму 23782366,07 грн 14.03.2016р.,

-за зобовязаннями березня 2016 року на суму 27267937,66 грн 14.04.2016р. включно,

-за зобовязаннями квітня 2016 року на суму 5139798,35 грн 16.05.2016р. включно, з урахуванням того, що останній день строку та наступний за ним день (14.05.2016р., 15.05.2016р.) припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України),

- за зобовязаннями травня 2016 року на суму 14598341,92 грн 14.06.2016р. включно,

- за зобовязаннями червня 2016 року на суму 19930258,09 грн 14.07.2016р. включно.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості електричної енергії не виконав, у зв`язку з чим на момент подання позовної заяви до суду за останнім утворилась заборгованість в розмірі 121 497 339,36грн.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 121 497 339,36грн., Публічним акціонерним товариством ДТЕК Донецькобленерго, м. Краматорськ, Донецької області допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань. Тому, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 121 497 339,36грн. судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором, позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати у розмірі 12 302 486,69 грн. за загальний період з березня по січень 2017 року та 3% річних у розмірі 2 893 384,79 грн., нараховані за період з 15.02.2016р. по 31.01.2017р.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перерахунок 3% річних на загальну суму 2 893 384,79 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з огляду на невірний арифметичний розрахунок. При цьому, розрахунок інфляційних витрат здійснений вірно.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 2 890 010,14грн. та інфляційні втрати у розмірі 12 302 486,69грн.

Також, за прострочення сплати вартості поставленого товару, позивачем нараховано до стягнення пеню в розмірі 20 688 775,67 грн. за період з 20.02.2016р. по 19.01.2016р., а також штраф у розмірі 121 497, 34 грн.

Приймаючи до уваги строки, встановлені умовами договору, суд першої інстанції здійснивши перерахунок пені та штрафу, визначив належний розмір вказаних нарахувань та встановив, що правомірною є сума пені у розмірі 20 638 888,76грн. та штраф у розмірі 121 497,34грн. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру стягуваних сум на 99%, зменшивши їх розмір до 206 388,89грн. та 1214,97грн. відповідно.

Одночасно, в апеляційній скарзі відповідач зазначав про необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на території проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси № 85-VIII від 13.01.2015р., оскільки, за твердженням апелянта, останній є виробником житлово комунальних послуг.

Господарським судом Донецької області при прийнятті рішення зроблено висновок про те, що позивач не є енергопостачальником (енергопостачальною компанією) у розумінні приписів чинного законодавства України, зокрема, Закону України Про теплопостачання, Закону України Про електроенергетику, ст. 275 Господарського кодексу України та мети і сфери застосування Закону України Про встановлення додаткових гарантій…, а тому відсутні підстави для звільнення відповідача від стягнення пені та інших штрафних санкцій.

Однак, з таким висновком господарського суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Законом України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси № 85-VIII від 13.01.2015р. встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції (ст.2 Закону).

Метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція (ст.1 Закону).

Сферою застосування даного нормативного акту є субєктний та обєктний склад, географічне (територіальне) його розповсюдження.

Частиною 2 ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р. встановлено мораторій на нарахування штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

За визначеннями Закону України Про житлово-комунальні послуги, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги.

Разом з тим, у розумінні ст.275 Господарського кодексу України енергопостачальним підприємством (енергопостачальником) є субєкт господарювання, що відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (енергію) споживачеві за договором.

Енергопостачальниками, за визначеннями термінів, приведених у Законі України Про електроенергетику, є учасники оптового ринку електричної енергії України, які купують електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам або з метою її експорту та/або імпорту. (стаття 1 Закону України Про електроенергетику).

За визначеннями Закону України Про елекротенергетику енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Як вбачається зі змісту статуту Державного підприємства Енергоринок, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, предметом діяльності підприємства є, зокрема, оптове постачання електричної енергії (т. 1, а. с. 34-43).

Відомості з ЄДРПОУ також свідчать про те, що до основних видів діяльності Державного підприємства Енергоринок належить торгівля електроенергією (т. 1, а. с. 46-53).

Отже, з урахуванням характеру правовідносин, що склалися між сторонами за спірним договором, колегія суддів вважає, що Державне підприємство Енергоринок є енергопостачальником (енергопостачальною компанією).

В свою чергу, як вбачається зі статуту Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, предметом діяльності відповідача є передача електроенергії, постачання електричної енергії як за регульованим, так і за нерегульованим тарифом, передача електроенергії місцевими (локальними) електричними мережами, постачання теплової енергії, виробництво електричної енергії, розподілення електроенергії, торгівля електроенергією, тощо.

За відомостями ЄДРПОУ основними видами діяльності Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго є розподілення електроенергії (КВЕД 35.13), торгівля електроенергією (КВЕД 35.14), а також постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (код КВЕД 35.30). Місцем розташування підприємства є м. Краматорськ Донецької області. (т.1 а.с.57-61).

З таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Публічне акціонерне товариство ДТЕК Донецькобленерго є (у тому числі) виробником житлово-комунальних послуг.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що приписи ч. 2 ст. 2 Закону України № 85-VIII від 13.01.2015р. поширюють свою дію на правовідносини сторін у данній справі, а тому, нарахування пені та штрафу за порушення зобовязань у зазначені вище періоди - є безпідставним.

Посилання відповідача на те, що зобовязання позивача щодо оплати електричної енергії, закупленої у виробників електричної енергії, обмежені дією алгоритму розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії та останній фактично звільнений від будь-яких додаткових фінансових наслідків, повязаних з несвоєчасними розрахунками постачальників електричної енергії, як то пеня, штраф, 3% річних та втрати від інфляції не приймаються господарським судом з огляду на те, що позовні вимоги ґрунтуються саме на договірних відносинах, які склалися між ДП Енергоринок та ПАТ ДТЕК Донецькобленерго, відносини ДП Енергоринок з виробниками електричної енергії є відмінними за своїм субєктним складом та жодним чином не впливають на форму та обсяг відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобовязання.

При цьому, надані сторонами під час апеляційного провадження додаткові докази, як то: лист НКРЕКП № 8247/15/7-17 від 28.07.2017р., роздруківка з сайту НАК ДП Укренерго та копії листів ДП Енергоринок до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (т.2 а.с.12-55) не приймаються судом до уваги з огляду на приписи ст.101 Господарського процесуального кодексу України, оскільки сторонами не доведено обєктивних причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції. Крім того, зазначені докази не мають відношення до суті спору.

Одночасно, не приймаються до уваги твердження відповідача щодо наявності підстав для звільнення від відповідальності у звязку з настанням обставин непереборної сили (форс-мажор), що підтверджується сертифікатом ТПП України №1926/05-4 від 17.07.2014, оскільки вказаним сертифікатом не підтверджується настання таких обставин саме за спірним договором.

Крім того, згідно до вимог ст. 23 Закону України "Про електроенергетику" в редакції від 07.04.2015 та Постанови КМУ № 263 від 07.05.2015 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", з 01.05.2015 змінено порядок постачання електричної енергії на тимчасово неконтрольовану територію, у звязку з чим у спірний період електрична енергія для поставки на цю територію за спірним Договором відповідачем не накуповується.

З наведеного вбачається, що на період 2016 року змінились обставини, які обумовили неможливість виконання спірного Договору, які засвідчені Сертифікатом ТПП №1926/05-4 від 17.07.2014р.

За таких обставин, твердження апелянта про звільнення від відповідальності на підставі Сертифікату ТПП №1926/05-4 від 17.07.2014р. є помилковими.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання відповідача щодо призначення по справі судової експертизи з визначених судом підстав.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ, Донецької області підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2017р. у справі № 905/453/17 підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафу у розмірі 1214,97 грн. та пені у розмірі 206 388,89 грн. з наведених вище підстав, а в іншій частині оскаржуване рішення залишає без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають пропорційному розподілу між сторонами згідно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго, м.Краматорськ, Донецької області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2017р. у справі №905/453/17 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 1214,97 грн. та пені у розмірі 206 388,89 грн.

Абзаци 2,3 резолютивної частини виключити.

Викласти абзац 4 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, 8, ) на користь Державного підприємства Енергоринок (01032, м.Київ, Шевченківський район, вул.Симона Петлюри, 27, ) 121 497 339,36 грн суми основного боргу, 12 302 486,69 грн інфляційних нарахувань, 2 890 010,14 грн. 3% річних, а також судовий збір в сумі 208 284,67 грн.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 26 квітня 2017року у справі № 905/453/17 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства Енергоринок (01032, м.Київ, Шевченківський район, вул.Симона Петлюри, 27, ) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Донецькобленерго (84302, Донецька обл., м.Краматорськ, вул.Островського, 8, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 30 037,11грн.

Господарському суду Донецької області видати наказ у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України „Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

ОСОБА_3