ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. Справа № 909/459/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

головуючого-судді Марко Р.І.

суддів Костів Т.С.

ОСОБА_1

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державне підприємство «Верховинське лісове господарство», б/н від 30.06.17. (вх № 01-05/3320/17 від 13.07.17

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.17

у справі № 909/459/17, суддя Фанда О.М.

за позовом: Державної екологічної інспекції в Івано-Фпранківській області, м. Івано-Франківськ

до відповідача : Державного підприємства «Верховинське лісове господарство», смт. Верховина, Верховинського району, Івано-Франківської області

про: відшкодування шкоди заподіяної лісу внаслідок порушення норм лісового законодавства у сумі 70 109,71 грн.

В С Т А Н О В И В :

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.17 у справі № 909/459/17 (суддя Фанда О.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. Здійснено розподіл судових витрат.

При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем,як лісокористувачем не забезпечено охорону і збереження закріплених за ним лісів та допущено їх незаконну рубку в кількості 8 дерев породи «ялина європейська», крім того відповідачем не надано доказів вчинення дій щодо збереження та охорони лісів та недопущення самовільної рубки лісу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.17 у справі №909/459/17, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.17. у даній справі та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Зокрема, апелянт-відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що відповідачем станом на час розгляду справи по суті направлено матеріали щодо незаконної вирубки лісу до Верховинського відділення міліції і по даному факту було порушене кримінальне провадження, яке внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначає скаржник і те, що безпосередньо школи лісовому господарству не завдавав, відтак вважає недоведеним причиново-наслідковий звязок між діями відповідача та завданням шкоди, що є підставою у відмові позовних вимог.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.17. справу № 909/459/17 призначено судді-доповідачу ОСОБА_3, та іншим суддям, які входять до складу колегії, а саме суддям Костів Т.С. та Желіку М.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 17.07.17. подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 07.08.17.

28.07.17 представником позивача подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін, оскільки відповідачем порушено вимоги щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, а саме щодо виявлення та запобігання порушення вимог законодавства субєктами господарювання. Відповідачем не забезпечено охорону лісу від незаконних рубок, обовязок якого покладено саме на відповідача.

Представники сторін участь уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також достатність матеріалів справи для розгляду апеляційної скарги по суті, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

19 жовтня 2016 року Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області здійснено планову перевірку ДП "Верховинське лісове господарство", за результатами якої виявлено правопорушення останнього заподіяних внаслідок незаконної рубки, пошкодження 8 сироростучих дерев плоди ялина в кварталі 3 ділянці 10 Зеленського лісництва та не очистки лісосіки у кварталі 21 діл.9 пл.1.8 га Санітарно-вибіркова у Красницькому лісництві .

Як встановлено перевіркою, у кварталі 3 діл.10 Зеленського лісництва не встановленими особами вчинено самовільну рубку лісу, а саме 8 сироростучих дерев породи «ялина європейська» діаметром пня - 48, 55, 54, 42, 50, 44, 53 см. За результатами проведеної перевірки складено акт, в якому встановлено, що у зв"язку із самовільною рубкою лісу завдано шкоду в сумі 70 109 грн. 71 коп.

У кварталі 21 діл.9 пл.1.8 га у Красницького лісництва, що підпорядковане ДП "Верховинське лісове господарство" виявлено не очистка лісосіки площею 0,5 га після санітарно-вибіркової рубки, внаслідок чого нараховано шкоду в сумі 165 грн.00коп.

Розрахунок завданої шкоди здійснено згідно з таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

Листом Державної екологічної інспекції №04-10/2264 від 24.10.2016 року матеріали перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів на території лісового фонду ДП ""Верховинське лісове господарство направлено до Надвірнянської місцевої прокуратури, якою 08.09.2016 зареєстровано кримінальне провадження за ст. 246 КК України.

19 жовтня 2016 року відповідачу винесено припис №242, яким було зобов"язано в місячний термін провести очистку лісосіки від поруб очних решток, зазначених в акті перевірки.

24 жовтня 2016 року Державною екологічною інспекцією в Івано-Франківській області надіслано відповідачу по справі претензію №48/16 про відшкодування шкоди в сумі 70 274 грн.71 коп.

Після звернення позивача до відповідача із вказаною претензією останній здійснив часткове відшкодування шкоди в сумі 165 грн. 00 коп.

Однак частина шкоди в сумі 70 109 грн.71 коп. залишилась не погашеною, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Статтею 63 Лісового кодексу України встановлено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Відповідно до п. 5 ст. 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно статті 105 Лісового кодексу України, особи, винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Стаття 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законом. Відповідно до ст. 69 цього Закону, шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причиновий зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях або бездіяльності (діях або бездіяльності його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

У вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства на підвідомчій лісовому господарству території факту правопорушення, вчиненого невстановленими особами, судам необхідно виходити з того, що обов'язки із: забезпечення охорони, захисту, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень; дотримання правил і норм використання лісових ресурсів; ведення лісового господарства на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснення використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення, відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, покладено на постійних лісокористувачів (пункт 6.1.2. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 27.06.2001р. № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища").

Згідно ст. ст. 86, 89, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом, факт незаконної порубки дерев, внаслідок чого лісу завдано шкоду, підтверджено складеним за наслідками перевірки актом від 11.12.15, які є чинними на час вирішення спору та підписані представником відповідача без жодних зауважень, а також відсутність у матеріалах справи виписаних лісорубних квитків на спеціальне використання лісових ресурсів.

Щодо тверджень скаржника, що він безпосередньо шкоди лісовому господарству не завдана та направив матеріали по незаконній рубці дерев до Верховинського відділення міліції колегія суддів зазначає наступне.

Підстави звільнення від доказування передбачені положенням ст 35 ГПК України, яка передбачає, що лише вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, є обовязковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, що чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

Відтак, сам факт порушення кримінального провадження немає для суду преюдиційного значення, та не може вважатися підставою для скасування рішення господарського суду.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Однак, у встановленому законом порядку підстави, передбачені у ст. 104 ГПК України для скасування або зміни судового рішення не були доведені суду належними доказами.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.17. у справі № 909/459/17 прийняте на підставі матеріалів справи, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, посилання скаржника, викладене ним в апеляційній скарзі, висновків господарського суду Івано-Франківської області не спростовують, а відтак, не визнаються такими, що можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Львівський апеляційний господарський суд , -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Верховинське лісове господарство», б/н від 30.06.17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 19.06.17. у справі № 909/459/17 без змін.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.Матеріали справи скеровуються до господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 10.08.17.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Костів Т.С.

Суддя Желік М.Б.