донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

14.08.2017 справа №908/3197/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів: при секретарі судового засідання:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4
за участю представників сторін від кредитора-1: від кредитора-4: від боржника: від ПП «Молокозавод-ОЛКОМ»: інші: ОСОБА_5 за довіреністю; ОСОБА_6 за довіреністю; ОСОБА_7 за довіреністю; ОСОБА_8 за довіреністю; не зявились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Дніпро», м. Київ Приватного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод», м. Мелітополь, Запорізька область
на ухвалу господарського суду Запорізької області
від08.06.2017 р.
у справі№ 908/3197/16 (суддя: Кричмаржевський В.А.)
кредитори: боржник: розпорядник майна боржника: про1. Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_9 Дніпро», 2. Приватне підприємство «Цареводарівка», с.Ботієво, Запорізька область 3. Командитне товариство «ОСОБА_10 і компанія» Мелітопольського елеватора», с. Новобогданівка, Запорізька область 4. Командитне товариство «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора», смт. Комиш-Зоря, Запорізька область Приватне акціонерне товариство «Мелітопольський олійноекстракційний завод», м. Мелітополь, Запорізька область арбітражний керуючий ОСОБА_11 банкрутство
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Мелітопольський олійноекстракційний завод» (далі ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», боржник), код з ЄДР 00373830, зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як субєкт підприємницької діяльності - юридична особа за адресою: 72312 м.Мелітополь Запорізької області вул.Ломоносова, 16.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.12.2016 р. порушено провадження у справі № 908/3197/16 про банкрутство ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», визнані безспірні грошові вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Дніпро» (далі ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», кредитор-1, ініціюючий кредитор) до боржника в розмірі 92 919 542,05грн., введені мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого - ОСОБА_11.

На офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 22.12.2016р. за № 38676 оприлюднене оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод».

До господарського суду Запорізької області звернулися Приватне підприємство «Цареводарівка» (далі ПП «Цареводарівка», кредитор-2), Командитне товариство «ОСОБА_10 і компанія» Мелітопольського елеватора» (далі КТ «ОСОБА_10 і компанія» Мелітопольського елеватора», кредитор-3), Командитне товариство «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» (далі КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора», кредитор-4), а також Приватне підприємство «Молокозавод-ОЛКОМ» (далі ПП «Молокозавод-ОЛКОМ»), Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврійська олійножирова компанія» (далі ТОВ «Таврійська олійножирова компанія») із заявами з кредиторськими вимогами до боржника, які місцевим господарським судом прийняті та призначені до розгляду в попередньому судовому засіданні, про що винесено відповідні ухвали.

Ухвалою господарського суду Запорізької області за результатами попереднього засідання від 08.06.2017 р. визнано конкурсними кредиторами у справі про банкрутство ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод наступних осіб з такими вимогами до боржника та черговістю задоволення:

1. ПАТ ОСОБА_9 Дніпро на суму 106 835 715,55 грн. з четвертою чергою задоволення;

2. КТ ОСОБА_10 і компанія Мелітопольського елеватора на суму 19 375 877,85 грн. з четвертою чергою задоволення;

3. КТ ОСОБА_10 і компанія Комиш-Зорянського елеватора на суму 81 371 244,36 грн. з четвертою чергою задоволення;

4. ПП Цареводарівка на суму 9 566 566,41 грн. з четвертою чергою задоволення.

Вимоги ПАТ ОТП ОСОБА_9 на суму 133 894 590,79 грн. відхилено.

Визнано такими, що не є конкурсними кредиторами та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, вимоги ПП Молокозавод-ОЛКОМ у розмірі 19 963 454,58 грн., та ТОВ Таврійська олійножирова компанія у розмірі 1 862 020,34 грн.

Вимоги інших осіб, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, вважаються такими, що підлягають погашенню в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Затверджено реєстр вимог кредиторів з урахуванням визнаних судом конкурсних кредиторських вимог.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 р., кредитор-1 звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати в частині визнання та включення до реєстру вимог кредитора-4, вимоги кредитора-4 відхилити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Кредитор-1 стверджує, що КТ ОСОБА_10 і компанія Комиш-Зорянського елеватора скористалось своїм правом позасудового врегулювання спору, задовольнило свої вимоги за договором про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4 від 16.08.2012 р. шляхом продажу предмета іпотеки, а саме укладено договір купівлі-продажу комплексу від 14.11.2014 р. ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» звертає увагу на те, що факт використання кредитором-4 свого права та задоволення своїх вимог у позасудовому порядку шляхом укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки підтверджується самим кредитором-4, який вказує на це у заяві про визнання кредиторських вимог.

На думку заявника апеляційної скарги, КТ ОСОБА_10 і компанія Комиш-Зорянського елеватора не має права вимагати від боржника виконання будь-яких зобовязань, оскільки в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» вони є недійсними, тому підлягають відхиленню.

Крім того, кредитор-1 вважає, що кредитором-4 не надано розрахунку кредиторських вимог у загальній сумі 81 371 224,36 грн., у звязку з цим встановити з чого складаються ці вимоги не є можливим, що унеможливлює перевірку розрахунку та свідчить про необґрунтованість таких вимог.

14.07.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга боржника на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 р., в якій боржник просить оскаржувану ухвалу суду скасувати в частині визнання додаткових кредиторських вимог ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» в сумі 13 916 173 грн. 50 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що ухвалу суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Боржник вважає розрахунок додаткових кредиторських вимог ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» необґрунтованим, оскільки банком не додано до нього виписку руху коштів по кредитних рахунках, що на думку заявника апеляційної скарги, є єдиним і достовірним документом про ненадходження суми відсотків.

ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» стверджує, що за інформацією у справі про банкрутство № 908/5172/14 на рахунок ПП «Молокозавод-Олком» № 201 в ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» поступила сума 397 116 грн. 37 коп. за платіжним дорученням ПП «Агрофірма Семенівка», тому боржник вважає, що при наявності рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. у справі № 904/5022/14, яке набрало законної сили, банк був зобовязаний здійснити автоматичне списання суми 397 116 грн. 37 коп. до погашення заборгованості за кредитом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2017 р. для розгляду справи № 908/3197/16 сформовано колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1213 від 07.07.2017 р. у звязку перебуванням судді Мартюхіної Н.О. у відпустці на дату розгляду справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/3197/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.07.2017 р. визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Сгара Е.В.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1279 від 20.07.2017 р. у звязку перебуванням судді Сгара Е.В. у відпустці на дату розгляду справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/3197/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.07.2017 р. визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Малашкевич С.А.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 1350 від 03.08.2017 р. у звязку перебуванням судді Малашкевича С.А. у відпустці на дату розгляду справи призначено повторний автоматизований розподіл справи № 908/3197/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 03.08.2017 р. визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_1 головуючий, судді Агапов О.Л., Москальова І.В.

Представник кредитора-1 у судових засіданнях підтримав доводи апеляційної скарги ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» та заперечив проти апеляційної скарги боржника за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод».

06.07.2017 р. на адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшов відзив кредитора-4 на апеляційну скаргу, в якому кредитор-4 вказує, що до теперішнього часу в досудовому порядку не стягнуто (не реалізовано) все обладнання, яке знаходиться в іпотеці, та всі 23 одиниці транспортних засобів. На думку кредитора-4, ці доводи підтверджуються наданими суду розпорядником майна відомостями про заставу майна боржника, де міститься один з обєктів нерухомості, транспортні засоби та обладнання згідно договору застави (іпотеки) № РL 12-165/200 від 17.08.2012 р. Таким чином, кредитор-4 робить висновок про те, що відсутні підстави вважати порядок досудового врегулювання завершеним за відсутності реалізації цього майна, що входило до Комплексу застави (іпотеки). Представник кредитора-4 у судових засіданнях проти апеляційної скарги ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» заперечив та підтримав апеляційну скаргу боржника за доводами, викладеними у відзивах на апеляційні скарги. Водночас, КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» у відзиві на апеляційну скаргу боржника просило суд апеляційної інстанції винести окрему ухвалу згідно ст. 90 ГПК України у відношенні представників ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» за надання до суду завідомо фіктивних документів.

Крім того, представником кредитора-4 у судовому засіданні 14.08.2017 р. до матеріалів справи надано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» щодо зняття арешту з рухомого майна та подальшої реалізації такого майна боржником.

Представник боржника у судових засіданнях підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», надав у судовому засіданні додаткові пояснення до апеляційної скарги, а також заявив клопотання про застосування санкцій шляхом винесення окремих ухвал не тільки до керівників ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», а й до Національного Банку України щодо перевірки ліцензії ініціюючого кредитора.

Заявлені клопотання щодо винесення окремих ухвал судовою колегією залишені без задоволення з огляду на їх безпідставність.

ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» відзиви на апеляційні скарги не надало, представник ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» свою позицію щодо апеляційних скарг не висловив, зазначивши, що до сфери його повноважень входить виключно представництво інтересів підприємства у судах, тому не може пояснити причин невиконання ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» ухвал суду апеляційної інстанції від 20.07.2017 р., 03.08.2017 р., якими витребувані від даного учасника справи про банкрутство додаткові докази у справі, оскільки у представника відсутні відповідні розрахунки та бухгалтерські відомості.

Інші учасники даної справи про банкрутство письмові відзиви на апеляційні скарги не надали, їх представники у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи всі учасники повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.ст. 74-1, 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора», ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», ПП «Молокозавод-ОЛКОМ», перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги кредитора-1 та боржника задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (далі Закон про банкрутство) кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Згідно з ч.1 статті 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Частиною 2 статті 23 цього Закону визначено, що кредитор, за заявою якого порушено провадження у справі про банкрутство, має право заявити додаткові майнові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, до місцевого господарського суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника від наступних осіб:

1. ПП Цареводарівка у розмірі 9 566 566,41 грн.

2. КТ ОСОБА_10 і компанія Мелітопольського елеватора у розмірі 19 375 877,85 грн.

3. КТ ОСОБА_10 і компанія Комиш-Зорянського елеватора у розмірі 81 371 244,36 грн.

4. ПАТ ОСОБА_9 Дніпро з додатковими грошовими вимогами у розмірі 13 916 173,50 грн.

5. ПАТ ОТП ОСОБА_9 з грошовими вимогами до боржника у розмірі 133 894 590,79грн.

6. ПП Молокозавод-ОЛКОМ у розмірі 19 963 454,58 грн.

7. ТОВ Таврійська олійножирова компанія у розмірі 1 862 020,34 грн.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону про банкрутство у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника, і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

Розпорядником майна 15 травня 2017р. надано реєстр вимог кредиторів ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, до якого включені наступні кредитори з такими визнаними розпорядником майна вимогами та з такою черговістю задоволення:

1. ПАТ ОСОБА_9 Дніпро на суму 106 835 715,55 грн. з четвертою чергою задоволення.

2. ПП Цареводарівка на суму 9 566 566,41 грн. з четвертою чергою задоволення.

3. КТ ОСОБА_10 і компанія Мелітопольського елеватора на суму 19 375 877,85 грн. з четвертою чергою задоволення.

4. КТ ОСОБА_10 і компанія Комиш-Зорянського елеватора на суму 81 371 244,36 грн. з четвертою чергою задоволення.

5. ТОВ Таврійська олійножирова компанія на суму 1 862 020,34 грн. з шостою чергою задоволення.

6. ПП Молокозавод-ОЛКОМ на суму 8 816 500,00грн. з шостою чергою задоволення.

Згідно з реєстром вимог кредиторів, представленим розпорядником майна, заборгованість із заробітної плати працівникам відсутня, майно, що перебуває в заставі відсутнє.

Відповідно до ч. 6 статті 23 Закону про банкрутство заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Оскаржуваною ухвалою суду від 08.06.2017 р., зокрема, затверджено реєстр вимог кредиторів.

Щодо включення до реєстру кредиторів вимог кредитора-1 в сумі 106 835 715 грн. 55 коп. з четвертою чергою задоволення, які заявлені в строк, встановлений ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про їх обґрунтованість та правомірність з огляду на наступне.

28.09.2010 р. між ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» та ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» укладено кредитний договір № 280910-КЛТМ, яким встановлено умови видачі (надання) банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в національній валюті України та/або в іноземних валютах: доларах США та євро в межах загальної суми 30 000 000 гривень на основі договорів про надання кредиту (траншу) до цього договору, які є його невідємною частиною.

Відповідно до п. 3.3.7. кредитного договору банком відкрито позичальнику для обліку розрахунків за цим договором наступні рахунки:

- 2062-1-30542201 (позичковий рахунок за наданим короткостроковим кредитом в поточну діяльність);

- 2067-6-30542201 (рахунок простроченої заборгованості за короткостроковим кредитом);

- 2068-7-30542201 (рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати);

- 2069-8-30542201 (рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків);

- 2066-5-30542201 (рахунок неамортизованого дисконту за наданим кредитом).

Договором про зміну № 260811 від 26.08.2011 р. кредитного договору № 280910-КЛТМ сторонами погоджено викласти пункти кредитного договору в такій редакції:

- п. 1.1. цим договором встановлюються, зокрема, мета, порядок та умови видачі (надання) банком в майбутньому кредитів (траншів) позичальнику в національній валюті України та/або в іноземних валютах: доларах США та євро в межах загальної суми 50 000 000,00 грн. на основі договорів про надання кредиту (траншу) до цього договору, які є його невідємною частиною;

- п. 2.2. кредити, в межах загальної суми, що вказана у п. 1.1., використовується позичальником на наступні цілі:

- 30 000 000,00 грн. для надання кредитів з метою ведення статутної діяльності, в т.ч. поповнення обігових коштів, для розрахунків за документарними операціями;

- 20 000 000,00 грн. для надання кредитів з метою розрахунків за документарними операціями та купівлі основних засобів, їх ремонту, модернізації, реконструкції;

- п. 3.3.7. відкрити позичальнику для обліку розрахунків за цим договором наступні рахунки:

- за кредитними коштами у розмірі 30 000 000,00 грн.:

2063-2-30542201 позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в поточну діяльність;

2067-6-30542201 рахунок простроченої заборгованості за короткостроковим кредитом;

2068-7-30542201 рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2069-8-30542201 рахунок простроченої заборгованості до сплати відсотків;

2066-5-30542201 рахунок неамортизованого дисконту за наданим кредитом;

- за кредитними коштами у розмірі 20 000 000,00 грн.:

2073-9-30542201 позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в інвестиційну діяльність;

2077-3-30542201 рахунок простроченої заборгованості за довгостроковим кредитом;

2078-4-30542201 рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2079-5-30542201 рахунок простроченої заборгованості до сплати відсотків;

3578-1-30542202 інші нараховані доходи;

3579-1-305452201 прострочені інші нараховані доходи.

Договором № 270912 від 27.09.2012 р. про зміну кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. викладено кредитний договір в новій редакції, розрахункові рахунки вказані у п. 1.8., відповідно до якого:

- за кредитними коштами у розмірі 30 000 000,00 грн.:

2063-2-30542201 позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в поточну діяльність;

2067-6-30542201 рахунок простроченої заборгованості за короткостроковим кредитом;

2068-7-30542201 рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2069-8-30542201 рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків;

2066-5-30542201 рахунок неамортизованого дисконту за наданим кредитом;

- за кредитними коштами у розмірі 20 000 000,00 грн.:

2073-9-30542201 позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в інвестиційну діяльність;

2077-3-30542201 рахунок простроченої заборгованості за довгостроковим кредитом;

2078-4-30542201 рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2079-5-30542201 рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків;

3578-1-30542202 інші нараховані доходи;

3579-2-30542201 прострочені інші нараховані доходи.

Договором №061212 від 06.12.2012 р. про зміну кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. сторонами внесено зміни до умов п. 1.10 (додаткові умови кредитування) кредитного договору.

Договором № 080213 від 08.02.2013 р. про зміну кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. пункт 1.8. кредитного договору викладено у наступній редакції:

- за кредитними коштами у розмірі 30 000 000,00 грн.:

2063-2-30542201 - позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в поточну діяльність;

2067-6-30542201 - рахунок простроченої заборгованості за довгостроковим кредитом;

2068-7-30542201 - рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2069-8-30542201- рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків;

2066-5-30542201 - рахунок неамортизованого дисконту за наданим кредитом;

- за кредитними коштами у розмірі 20 000 000,00 грн.:

2063-3-30542202 - позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в інвестиційну діяльність;

2067-7-30542202 - рахунок простроченої заборгованості за довгостроковим кредитом;

2068-8-30542202 - рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2069-9-30542202 - рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків;

3578-1-30542202 інші нараховані доходи;

3579-1-30542201 - прострочені інші нараховані доходи.

Договором № 040713 від 04.07.2013 р. про зміну кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. викладено п. 1.10 кредитного договору в іншій редакції.

Договором № 151113 від 15.11.2013 р. про зміну кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. внесено зміни до умов п. 1.1. кредитного договору та викладено його у такій редакції: банк, на умовах цього договору, відкрив позичальнику відновлювальну мультивалютну траншову кредитну лінію в національній валюті України та/або в іноземних валютах: доларах США та євро в межах загальної суми, еквівалентної 40 000 000,00 грн.

Договором № 151113 від 15.11.2013 р. про зміну кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. викладено п. 1.8. кредитного договору в такій редакції:

- за кредитними коштами у розмірі 30 000 000,00 грн.:

2063-2-30542201 - позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в поточну діяльність;

2067-6-30542201 рахунок простроченої заборгованості за короткостроковим кредитом;

2068-7-30542201 - рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2069-8-30542201 - рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків;

2066-5-30542201 - рахунок неамортизованого дисконту за наданим кредитом;

- за кредитними коштами у розмірі 10 000 000,00 грн.:

2063-3-30542202 - позичковий рахунок за наданим довгостроковим кредитом в інвестиційну діяльність;

2067-7-30542202 - рахунок простроченої заборгованості за довгостроковим кредитом;

2068-8-30542202 - рахунок нарахованих відсотків за кредитом до сплати;

2069-9-30542202 - рахунок простроченої заборгованості по сплаті відсотків;

3578-1-30542202 - інші нараховані доходи;

3579-1-30542201 - прострочені інші нараховані доходи.

Додатковим договором від 13.02.2014 р. до кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. кредитний договір доповнено наступною умовою: «за домовленістю сторін суми кредитів у день їх надання спрямовуються банком або шляхом сплати платіжних документів позичальника з позичкового рахунку для розрахунків відповідно до цілей, вказаних у договорі, або на поточний рахунок позичальника у банку № 201 для розрахунків відповідно до цілей, вказаних у договорі».

З метою забезпечення належного виконання зобовязань позичальника за вказаним кредитним договором, між ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» та ПАТ «Мелітопольський олійноекстраційний завод» укладено договір поруки № 280910-П від 28.09.2010 р., за умовами якого предметом цього договору є зобовязання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р., до якого сторонами в подальшому вносилися зміни, зокрема, щодо суми розміру зобовязання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання зобовязань позичальника за кредитним договором із всіма змінами та доповненнями до нього або які можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, укладеного між кредитором та позичальником.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. у справі № 904/5022/14, яке постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 р. залишено без змін, стягнуто з ПАТ «Мелітопольський олійноекстраційний завод» на користь кредитора-1: 3 087 717,53 доларів США заборгованості за кредитом, 18 051,42 доларів США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в доларах США, 471 153,85 євро заборгованості за кредитом, 5 330,42 євро заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в євро, 5 970,83 заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в гривні, а також з ПАТ «Мелітопольський олійноекстраційний завод» на користь кредитора-1 стягнуто 36 532,14 грн. судового збору.

Кредитором-1 здійснено розрахунок заборгованості боржника з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на дату подання заяви з грошовими вимогами до боржника 28.11.2016 р., яка у загальній сумі складає 92 919 542 грн. 05 коп.

Отже, сума загальної непогашеної заборгованості складає 92 919 542 грн. 05 коп. та є безспірними вимогами, які визнані ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.12.2016 р., залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.02.2017 р.

На виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 20.07.2017 р. ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» надано пояснення, викладені у відзиві на апеляційну скаргу боржника, відповідно до яких 09.07.2014 р. кредитор-1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості з ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» та ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод», що виникла за кредитним договором № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р., розмір якої розраховано станом на 01.07.2014 р.

З наданого кредитором-1 розрахунку заборгованості ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» за кредитним договором № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. станом на 01.07.2014 р. вбачається, що:

- заборгованість за кредитним договором в доларах США (USD) розрахована Банком за період з 30.09.2013 р. по 27.06.2014 р. та складає 3 220 717,53 USD, заборгованість в євро (ЕURО) з 30.09.2013 р. по 10.06.2014 р. на суму 471 153,85 ЕURО;

- заборгованість по процентам за користування кредитом в доларах США розрахована за період з 01.03.2014 р. по 30.06.2014 р. на суму 18 051,42 USD, заборгованість по процентам за користування кредитом в євро з 01.03.2014 р. по 30.06.2014 р. на суму 5 330,42 ЕURО;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту в доларах США: з 04.03.2014 р. по 30.06.2014 р. на суму 313 614,47 USD;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту в євро: з 14.03.2014 р. по 30.06.2014 р. на суму 252 656,30 ЕURО;

- несплачені проценти за користування кредитом з 26.11.2013 р. по 28.05.2014 р. на суму 5 970,83 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. у справі № 904/5022/14 встановлено, що ціна позову складається з наступних сум:

- 3 220 717,53 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 18 051,42 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в доларах США;

- 471 153,85 євро - заборгованість за кредитом;

- 5 330,42 євро - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в євро;

- 5 970, 83 грн. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом в гривні.

Вказаним рішенням суду припинено провадження у справі на суму 133 000,00 доларів США на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у звязку з погашенням цієї суми ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» після порушення провадження у справі та стягнуто солідарно з ПП "Молокозавод-Олком" та ПАТ "Мелітопольський олійноекстракційний завод" на користь ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» 3 087 717, 53 доларів США заборгованості за кредитом, 18 051, 42 доларів США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в доларах США, 471 153, 85 євро заборгованості за кредитом, 5 330, 42 євро заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в євро, 5 970, 83 грн. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом в гривні.

Додаткові вимоги ініціюючого кредитора - ПАТ ОСОБА_9 Дніпро в розмірі 13 916 173,50 грн. є заборгованістю ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод за кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р. розраховані станом на 19.12.2016 р. (день, який передує порушенню провадження у даній справі про банкрутство) за період з 01.07.2014 р. по 01.12.2016 р., тобто, за період після визначеного рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/5022/14 від 14.12.2015р. і до порушення провадження у даній справі про банкрутство. Вимоги є обґрунтованими, підтвердженими представленими до заяви доказами - розрахунками, кредитним договором №280910-КЛТМ від 28.09.2010р., виписками по рахунках тощо.

Тобто, із загальної суми заборгованості (станом на 19.12.2016 р.) банком вираховано суму безспірних вимог за рішенням суду від 14.12.2015 р., в результаті чого розраховано суму додаткових вимог до боржника, що виникли до дати порушення провадження у справі про банкрутство.

Щодо клопотання боржника про витребування від ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», ПП «Молокозавод-ОЛКОМ», Мелітопольської ОДПІ ДФС України в Запорізькій області додаткових доказів по справі, заперечень боржника та КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» про обґрунтованість розрахунку ініціюючого кредитора додаткових вимог у розмірі 13 916 173,50 грн. судова колегія зазначає наступне.

Ухвалою господарського Запорізької області від 16.05.2017 р. витребувано від ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» та ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» докази погашення боргу за кредитним договором № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р.

Крім того, ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 20.07.20147 р., від 03.08.2017 р. витребувано у ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», ПП «Молокозавод-ОЛКОМ», Мелітопольської ОДПІ ДФС України в Запорізькій області додаткові докази по справі за клопотанням боржника.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 20.07.2017 р. ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» надано відповідні письмові пояснення та виписки по рахункам за кредитним договором № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. в редакції змін від 26.08.2011 р.

Мелітопольською ОДПІ ДФС України в Запорізькій області до матеріалів справи надано фінансову звітність ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» за кредитним договором № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р.

Водночас, судова колегія зауважує, що ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» ухвала суду першої інстанції від 16.05.2017 р., вищевказані ухвали суду апеляційної інстанції не виконані, витребувані судами докази, зокрема, щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором до матеріалів справи не надані.

З відзиву КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» слідує, що наданий банком розрахунок кредиторських вимог в частині нарахування відсотків є фіктивним. Кредитор-4, посилаючись на виписки з рахунку, зокрема т. 11, а.с. 206-235, стверджує, що призначенням платежу є: погашення відсотків, прострочених відсотків за кредитом і кредиту згідно рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.12.2015 р. по справі № 904/5022/14, в той час як загальна сума сплачених коштів за кредитом, відсотками складає 193 271 448,40 грн., остання сплата 23.05.2017 р. Також, ознайомившись з наданими Мелітопольською ОДПІ ДФС України в Запорізькій області додатковими документами, кредитор-4 дійшов висновку, що «станом на 31.03.2017 р. заборгованість за короткостроковими та довгостроковими кредитами склала: 50 854 тис. гривень, курсова різниця 9 480 тис. гривень разом 60 334 гривень по відсотках заборгованість відсутня».

В поясненнях до апеляційної скарги б/н від 14.08.2017 р. боржник зазначив, що сума заборгованості за відсотками згідно кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. станом на 23.05.2017 р. становить 0 гривень.

Дослідивши надані ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» та Мелітопольською ОДПІ ДФС України в Запорізькій області виписки по рахунках та фінансову звітність ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» судовою колегією відхиляються доводи боржника та КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» з огляду на те, що з отриманих від податкового органу документів не вбачається, що відомості надано з урахуванням всіх договорів про зміну, додаткового договору до кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р., якими змінювалися номери та цільове призначення розрахункових рахунків, тому неможливо дійти однозначного висновку про те, за якими саме розрахунковими рахунками здійснювалися оплати ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» та за яким цільовим призначенням.

Крім того, КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» посилаючись на т. 11, а.с. 206-235, залишено поза увагою, що в призначеннях платежів, в тому числі, зазначається «погашення кредиту № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. згідно рішення суду від 16.07.2014 р.» (проте, рішення у справі № 904/5022/14 прийнято господарським судом Дніпропетровської області 14.12.2015 р.), «погашення кредиту по договору 280910-КЛТМ від 28.09.2010 згідно рішення суду 908/6057/15 від 11.04.2016 р.», «payment kontrakt nr/ 01B-12/ faktura nr/44 П-К KROM BARBARA PPH KROM ПОЛЬША», «payment inv no 2 DD 15.5.12 CONT 2012B-002 DD 15/5/12, П-К SGQ/OLAM INTERNATIONAL LIMITED, SINGAPORE». Наведені обставини свідчать про те, що рахунок № 2600-1-30542201 ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» є поточним, а не таким, що відкритий на виконання умов кредитного договору (із усіма змінами і доповненнями) виключно для погашення кредитної заборгованості.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що оспорюючи обґрунтованість розрахунку додаткових вимог ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» боржником та КТ «ОСОБА_10 і компанія «Комиш-Зорянського елеватора» до матеріалів справи не надано розгорнутого контррозрахунку на підтвердження своїх доводів.

Посилання боржника на платіжне доручення № 42 від 05.09.2016 р. на суму 397 116 грн. 37 коп., за яким платником є ПП «Агрофірма «Семенівка», а отримувачем ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки призначенням платежу у вказаному платіжному дорученні визначено: часткове погашення кредит.вимог 4 черги задовол. у справі про банкрутство ПП «Агрофірма «Семенівка» № 908/5172/14.

Доводи боржника про обовязковість здійснення автоматичного списання суми 397 116 грн. 37 коп. судовою колегією відхиляються з огляду на те, що п.3.1.15 договору № 270912 від 2709.2012 р. про зміну Кредитного договору № 280910-КЛТМ від 28.09.2010 р. передбачено, що позичальник доручає та надає банку як кредитору право здійснювати в автоматичному режимі з поточного рахунку позичальника № 201, відкритого в ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», код банку 305749, та інших поточних рахунків, відкритих в ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», договірне списання коштів по мірі їх надходження, для погашення будь-якої простроченої заборгованості за цим договором, у тому числі комісій, штрафів та пені у визначеному цим пунктом порядку.

Тобто, відсутність реалізації ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» права на автоматичне списання коштів у сумі 397 116 грн. 37 коп. не є порушенням умов кредитного договору.

Заборгованість боржника перед ПП Цареводарівка (кредитором-2) в загальному розмірі 9 566 566,41 грн. виникла внаслідок неналежного виконання боржником договорів поставки № 01М-036 від 18.08.2015р., №ДГ24/12 від 24.12.2015р., №ДГ25/12 від 24.12.2015р. та підтверджена документальними доказами, зокрема, договорами з додатковими угодами, видатковими накладними, платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи, тому судова колегія вважає включення вказаних кредиторських вимог до реєстру кредиторів з четвертою чергою задоволення здійснено судом першої інстанції на законних підставах.

Щодо вимог Командитного товариства ОСОБА_10 і компанія Мелітопольського елеватора на суму 19 375 877,85 грн., які визнані боржником та розпорядником майна у повному обсязі, то місцевий господарський суд обґрунтовано визнав ці вимоги та відхилив заперечення ініціюючого кредитора - ПАТ ОСОБА_9 Дніпро, враховуючи такі обставини.

Матеріали справи свідчать про те, що заявлені вимоги кредитора-3 складаються із заборгованості ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод за договором оренди №1 від 27.04.2016р. в розмірі 564 000,00 грн. та заборгованості за договорами поставки №48 від 25.11.2013р, № 44 від 13.11.2013р, №42 від 28.10.2013р, №46 від 20.11.2013р, №52 від 26.12.2013р., №50 від 16.12.2013р, №51 від 26.12.2013р, №47 від 21.11.2013р., №01М-562 від 16.12.2013р. в сумі 18 811 877,85 грн.

Так, у звязку з невиконанням зобовязань за укладеним договором № 1 оренди нежитлових приміщень від 27.04.2016р. у ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод утворилась заборгованість по орендній платі в розмірі 564 000,00 грн.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції кредитор-1 вважав, що господарський суд Запорізької області в порядку статті 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом повинен визнати недійсним договір оренди № 1 від 27.04.2016р., оскільки за цим договором боржник взяв на себе зобовязання, в результаті чого він став неплатоспроможним та виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Судова колегія звертає увагу на те, що статтею 20 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено право суду визнати недійсними або спростувати правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з зазначених в законі підстав. Матеріали справи не містять таких заяв, а також відомостей про визнання спірного договору оренди недійсним в судовому порядку, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відхиленні заявлених вимог в частині заборгованості по сплаті орендної плати.

Вимоги КТ ОСОБА_10 і компанія Мелітопольського елеватора за договорами поставки складаються з суми розрахованої курсової різниці та штрафних санкцій за невиконання зобовязання.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, кредитор-3 зазначив про те, що курсова різниця обчислена станом на час здійснення прострочених платежів, а розрахунок відсотків за користування грошовими коштами та інфляційні втрати за період після визначення курсової різниці та станом на дату порушення провадження у справі, тому заявлені суми вважає правомірними, посилаючись також на судову практику, зокрема, на постанову ВГСУ від 28.03.2017р. у справі 908/1771/16.

Кредитор-1, посилаючись у запереченнях на практику Верховного Суду України (постанова №6-284цс17 від 01.03.2017р.), зазначив, що у разі порушення грошового зобовязання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривні з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

З аналізу наявних в матеріалах справи розрахунків та їх обґрунтування вбачається, що сторонами в договорах передбачено, що строк оплати товару встановлений - у день поставки/списання товару. В разі несплати товару в день поставки/списання товару, оплата здійснюється в національній валюті за курсом НБУ згідно з еквівалентом вартості товару, зазначеним у договорі.

Враховуючи те, що боржником не здійснено оплату у встановлений строк за поставлений товар та здійснення такої оплати не у відповідності до умов договорів (а саме за курсом НБУ згідно з еквівалентом вартості товару, зазначеним у Договорі) КТ ОСОБА_10 і компанія Мелітопольського елеватора обрахувало та заявило заборгованість по курсовій різниці станом на дату оплати. Вказані суми, які виражені у гривні, не були вчасно сплачені боржником, у звязку з чим заявником нараховано інфляційні втрати та відсотки за користування чужими грошовими коштами, як це й передбачено умовами договорів.

Статтею 533 Цивільного Кодексу України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляційні збільшення були нараховані на заборгованість, яка була виражена у гривні, що відповідає вимогам статті 625 ЦК України.

Отже, місцевим господарським судом включено вимоги кредитора-3 у заявленому розмірі з четвертою чергою задоволення з дотриманням приписів чинного законодавства.

Відносно вимог ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» судова колегія зазначає наступне.

Судова колегія вважає висновок місцевого господарського суду про відсутність погодження з позицією розпорядника майна щодо часткового визнання вимог ПП Молокозавод-ОЛКОМ на суму 8 816 500,00 грн., який не визнав заявлені штрафні санкції за договором поставки олії соняшникової від 16.10.2010р., правомірним з наступних підстав.

ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, як постачальник, та ПП Молокозавод-ОЛКОМ, як покупець 16.10.2010р. уклали договір поставки олії соняшникової № 01М-113. Відповідно до п.1.1 і п.1.2 Договору постачальник зобовязаний передати у власність покупця олію соняшникову (товар), а покупець зобовязаний прийняти та оплатити товар згідно з умовами договору, право власності на товар переходить покупцеві в момент поставки товару у визначеному місті, згідно з п.4.1 Договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору постачальник поставляє товар на умовах: EXW Франко завод ВАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, м. Мелітополь вул.Фрунзе,31, згідно Інкотермс в редакції 2000року за винятком застережень, передбачених Договором.

В період з 16.11.2010р. по 11.01.2011р. ПП Молокозавод-ОЛКОМ здійснило попередню оплату згідно з п.5.2 Договору на загальну суму 11 215 000грн.

За умовами додаткової угоди № 00004 від 27.11.2013р. до договору постачальник зобовязаний поставити товар до 31.12.2014р. Проте поставка відбулась частково лише на суму 2 398 500,00 грн. Таким чином, за договором №01М-113 від 16.10.2010р. у ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод утворилась заборгованість в розмірі 8 816 500,00 грн.

На підставі статей 536 та 625 Цивільного кодексу України ПП Молокозавод-ОЛКОМ заявлені вимоги з оплати пені 1 339 624,88 грн., 3% річних 522 468,21 грн. та інфляційних втрат 5 378 065,00 грн.

Розпорядник майна та боржник посилаються на відсутність вини з боку постачальника за договором - ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод у неотриманні ПП Молокозавод-ОЛКОМ товару. За погодженими сторонами умовами та термінологією Інкотермс визначено самовивіз продукції власним транспортом. Вважають, що заявником не представлено доказів на підтвердження вчинення перешкод в отриманні товару чи не надання його покупцеві.

В матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія листа до боржника № 1124 від 26.11.2016р., надана ПП Молокозавод- ОЛКОМ, відповідно до якої покупець звертався до ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод за погодженням порядку відвантаження придбаного товару за договором.

Матеріали справи не містять відповідей боржника, та даних про готовність товару до відвантаження покупцеві, поставка товару не відбулась.

Доказів представлення товару покупцеві та наданні йому можливості його отримати боржником до матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи умови договору та Інкотермс, Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), згідно з якими продавець лише забезпечує покупцеві доступ до товару на власних площах продавця ("E"-термін - Ex Works; "E"-термін покладає на продавця мінімальні зобов'язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця), вбачається, що договір не виконано з вини боржника, яким не спростовано доводи заявника вимог та не представлено доказів забезпечення покупцеві доступу до товару на власних площах ПАТ Мелітопольський олійноекстракційний завод, м. Мелітополь Запорізької області вул.Фрунзе, 31.

Судова колегія погоджується із обґрунтованістю нарахування 3% річних в сумі 519 593,39 грн., пені в сумі 1 313 803,03 грн., інфляційних втрат в сумі 5 380 582,12 грн.

Таким чином, судом першої інстанції вірно визнано вимоги ПП Молокозавод-ОЛКОМ до боржника в розмірі - 16 030 478,54 грн., проте, з огляду на пропуск заявником строку для заявлення вимог, встановленого частиною 1 статті 23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ПП Молокозавод-ОЛКОМ правильно визнано таким, що не є конкурсним кредитором та його вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Крім того, господарський суд Запорізької області на законних підставах не прийняв заперечення ініціюючого кредитора з огляду на те, що ПП «Молокозавод-ОЛКОМ» уточнило розрахунок штрафних санкцій та не оспорює пропуск строку заявлення вимог.

Вимоги ТОВ Таврійська олійножирова компанія в розмірі 1 862 020,34 грн. визнані боржником та розпорядником майна, підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, рішенням господарського суду Запорізької області № 908/4801/14 від 10.12.2015р., постановами Донецького апеляційного господарського суду від 30.03.2016р. та 14.12.2016р., наказами на примусове стягнення, правомірно визнано судом першої інстанції в повному розмірі, але такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі в звязку з пропуском строку заявлення, встановленого статтею 23 Закону про банкрутство.

ПАТ «ОТП ОСОБА_9» заявлено грошові вимоги до боржника в розмірі 133 894 570,79 грн., які місцевим господарським судом відхилені з огляду на відсутність підстав для їх предявлення.

Так, рішенням господарського суду Запорізької області від 06.10.2016 р. у справі № 908/1977/16 у задоволенні позовних вимог ПАТ «Київський маргариновий завод» до КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» та до ПАТ «ОТП ОСОБА_9» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.09.2014 р. відмовлено. Рішення суду мотивовано необґрунтованістю позовних вимог.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 р. рішення господарського суду Запорізької області від 06.10.2016 р. скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, визнано недійсним договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 р., укладений між ПАТ «ОТП ОСОБА_9» та КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора».

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 р. у справі № 908/1977/16 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.12.2016 р. скасовано, рішення господарського суду Запорізької області від 06.10.2016 р. залишено без змін.

Таким чином, вказаний договір є дійсним, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для включення грошових вимог ПАТ «ОТП ОСОБА_9» є вірним.

Відносно обґрунтованості грошових вимог кредитора-4 на суму 81 371 244,36 грн. судова колегія зазначає таке.

16.08.2012 р. між ПАТ «ОТП ОСОБА_9» та ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» укладено договір про надання банківських послуг № СR 12-143/200-4.

На забезпечення виконання боржником зобовязань за кредитним договором 17.08.2012 р. між ПАТ «ОТП ОСОБА_9» та ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» укладено договір застави (іпотеки) № РL12-165/200, за яким в силу іпотеки (застави), створеної відповідно до умов договору застави, банк має право, у разі невиконання клієнтом боргових зобовязань, одержати задоволення своїх вимог за рахунок комплексу переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Згідно з п. 11 договору іпотеки звернення стягнення на комплекс здійснюється на вибір банку за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, або в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством України. Використання банком позасудових способів звернення стягнення на комплекс не позбавляє банк права звернутися до суду.

Банк вправі за своїм вибором звернути стягнення як на будь-яку частину комплексу, так і на весь комплекс. Якщо банк зверне стягнення на частину комплексу, банк зберігає право на звернення стягнення на інші частини комплексу.

Відповідно до п. 15 договору іпотеки банк може задовольнити забезпечені іпотекою за договором застави зобовязання шляхом продажу Комплексу будь-якій третій особі покупцю на підставі договору (правочину) продажу або на публічних торгах. Цим іпотекодавець надає банку доручення здійснювати від імені іпотекодавця виключення/обмеження та будь-які дії, що передбачені чинним законодавством України та необхідні та/або необхідними для цілей продажу (відчуження) комплексу третій особі(ам), зокрема, ті, що вказані в пункті договору застави.

Сторони домовились, що здійснення банком права позасудового врегулювання, що передбачене цим пунктом, можливо лише за обставини, що банком було надано/направлено повідомлення про порушення, проте клієнтом/іпотекодавцем не було виконано/задоволено протягом 30 календарних днів боргових зобовязань у повному обсязі.

Отже, сторонами договору іпотеки зроблено застереження, яке у розумінні ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

На виконання ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 10.07.2017 р. боржником до матеріалів справи надано засвідчені належним чином копії договорів, яким вносилися зміни до умов договору застави (іпотеки) № РL12-165/200 від 17.08.2012 р.

З аналізу змісту умов договору про зміну № 1 від 14.06.2013 р. до договору застави (іпотеки) № РL12-165/200 від 17.08.2012 р. вбачається, що сторонами змінено заставну вартість предмета іпотеки та затверджено в новій редакції опис предмета застави.

Договором про зміну № 2 від 15.01.2014 р. до договору застави (іпотеки) № РL12-165/200 від 17.08.2012 р. внесено зміни до пункту 25.1 «Опис предмета іпотеки» в умові «Транспортні засоби» та змінено відомості під порядковим номером 18 настпуним чином: ВАЗ 21213 (універсал-Влегковий); Кузов № ХТА 212130Т1197480; білий; 1997; АР8657СА; ОСОБА_10 САТ № 460424, видане Центром ДАІ 2304 26.12.2013 р.; 29 305,00; 0,5; 14652,50.

Представником кредитора-4 у судових засіданнях надавались пояснення в усній формі щодо вказаних договорів зміни до договору застави (іпотеки) від 17.08.2012 р., згідно з якими вказаними договорами не внесено суттєвих змін до умов основного договору (договору застави (іпотеки) № РL12-165/200 від 17.08.2012 р.), з чим судова колегія погоджується.

Договором про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 р. (договором цесії), укладеним між ПАТ «ОТП ОСОБА_9» та кредитором-4, банком відступлено права вимоги, а новим кредитором прийнято права вимоги.

Умовами п. 17.4. договору цесії сторонами визначено вартість прав вимоги, а саме: вартість права вимоги складається із заборгованості клієнта перед банком у національній (UАН) та іноземній (USD) валютах:

- заборгованість в UАН 33 790 027,39 грн.;

- заборгованість в USD 2 410 927, 43 дол. США, що виходячи з валютного курсу НБУ на дату укладення договору цесії становить 30 913 159,83 грн.

Договором про зміну № 1 від 22.10.2014 р. до договору про відступлення права вимоги та зміну кредитора від 09.09.2014 р. внесено зміни, зокрема, до п. 17.4 договору цесії, який викладено у наступній редакції:

«Вартість права вимоги складається із заборгованості клієнта перед банком у національній (UАН) та іноземній (USD) валютах:

- заборгованість в UАН 33 790 027,39 грн.;

- заборгованість в USD 2 425 088,27 дол. США, що виходячи з валютного курсу НБУ на дату укладення договору про зміну № 1 до договору цесії становить 31 406 304,50 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що кредитор-4 відповідно до умов п. 15 договору іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника перед ним здійснив продаж частини іпотечного майна, що підтверджується наявними в матеріалах справи засвідченими належним чином копіями договорів купівлі-продажу, а саме:

- договір купівлі-продажу комплексу від 14.11.2014 р. зареєстрований за № 3584 (ціна договору складає 4 057 432,00 грн.);

- договір купівлі-продажу комплексу від 14.11.2014 р. зареєстрований за № 3585 (ціна договору складає 1 130 947,00 грн.);

- договір купівлі-продажу обладнання від 27.11.2014 р. (ціна договору складає 10 173 051,30 грн.);

- договір купівлі-продажу бази відпочинку від 04.12.2014 р. зареєстрований за № 3834 (ціна договору складає 724 677,00 грн.);

- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2014 р. зареєстрований за № 3833 (ціна договору складає 345 306,00 грн.).

Отже, новий кредитор за договором цесії КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» скористався наданим йому правом продажу Комплексу частинами, а не всього іпотечного майна одномоментно, що узгоджується з умовами іпотечного договору.

Учасниками даної справи про банкрутство, зокрема кредитором-1, не доведено порушення кредитором-4 умов договору іпотеки при укладенні зазначених договорів купівлі-продажу.

У звязку з реалізацією лише частини майна, яке заставлено в іпотеку відповідно до договору № РL12-165/200 від 17.08.2012 р., на суму 16 431 413, 30 грн. борг з боку боржника перед кредитором-4 склав 81 371 244,36 грн., про що кредитором-4 01.10.2015 р. направлено боржнику повідомлення про порушення № 454 від 30.09.2015 р., що підтверджується засвідченими копіями фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист.

Внаслідок невиконання боржником своїх зобовязань кредитор-4 звернувся до господарського суду Запорізької області з грошовими вимогами на суму 81 371 244,36 грн.

Перевіривши розрахунок кредитора-4, наведений у заяві про визнання кредиторських вимог по справі № 908/3197/16, судова колегія вважає його арифметично вірним та підтвердженим наявними у матеріалах справи доказами, тому доводи апеляційної скарги ініціюючого кредитора про зворотнє відхиляються за недоведеністю та необґрунтованістю.

Крім того, у судовому засіданні 20.07.2017 р. суду апеляційної інстанції представником КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» зазначено, що майно, яке залишилося заставленим в іпотеку та не було реалізовано КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» в подальшому реалізовано самим боржником, проте перерахування оплати вартості цього майна боржником новому кредитору не здійснено, що ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод» не заперечується. Однак, доказів на підтвердження факту продажу боржником вказаного майна сторонами до матеріалів справи не надано.

У судовому засіданні 03.08.2017 р. представником ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» надано до матеріалів справи Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 02.08.2017 р., за яким представник вказаного кредитора ставив під сумнів правомірність зняття обтяження (вилучення обєкта) з цього Реєстру.

Дослідивши вказаний Витяг судова колегія зауважує, що відомості, які містяться у ньому, є тотожними відомостям Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 25.01.2017 р., наданого до матеріалів справи розпорядником майна під час розгляду справи судом першої інстанції (т. 5, а.с. 11-20).

Також, у судовому засіданні 14.08.2017 р. представником КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» до матеріалів справи надано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу ініціюючого кредитора, відповідно до якого боржник звернувся із клопотанням до іпотекодавця зняти арешт з рухомого майна для подальшої реалізації в рахунок погашення заборгованості перед іпотекодавцем. Внаслідок зазначеного іпотекодавець зняв арешт з рухомого майна транспортних засобів. Однак боржник, знявши транспортні засоби з обліку і реалізувавши їх, не направив грошові кошти на погашення заборгованості перед іпотекодавцем. Оскільки правовідносини між іпотекодавцем та іпотекодержателем є цивільними, то заяв про порушення кримінального провадження не направлялось за безперспективністю. КТ «ОСОБА_10 і компанія» «Комиш-Зорянського елеватора» у вказаних доповненнях до відзиву також зазначено, що кредитор-4 звернувся з позовом до боржника про стягнення заборгованості, справа № 908/5508/14 зупинена до розгляду справи про банкрутство боржника.

З огляду на вказані обставини, кредитор-4 дійшов висновку про те, що до теперішнього часу в досудовому порядку не стягнуто (не реалізовано) чимало одиниць обладнання, що знаходилось в іпотеці, - за його відсутністю, що підтверджено, на його думку, проведеною розпорядником майна інвентаризацією, та всі 23 одиниці транспортних засобів, які боржник реалізував сам, не направивши грошові кошти від реалізації на погашення заборгованості, чим порушив договірні відносини.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ні кредитором-4, ні боржником не надано жодних доказів на підтвердження вказаних обставин стосовно продажу 23 одиниць транспортних засобів боржником, в той час як саме лише підтвердження в усній формі обґрунтованості доводів кредитора-4 представником боржника у судовому засіданні 20.07.2017 р. не є належним та допустимим доказом у розумінні приписів чинного процесуального законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро» про реалізацію кредитором-4 свого права на задоволення вимог в позасудовому порядку шляхом реалізації предмета іпотеки задовольнивши свої вимоги за основним зобовязанням, та відсутності права вимагати від боржника виконання будь-яких зобовязань на підставі ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» судова колегія враховує наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Статтею 7 вказаного закону передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування:

- витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки;

- витрат на утримання і збереження предмета іпотеки;

- витрат на страхування предмета іпотеки;

- збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Способи задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки визначені ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку". Так, іпотекодержатель може задовольнити свої вимоги, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

З наданих розпорядником майна відомостей про майно боржника, що є предметом застави вбачається, що кредитором-4 реалізовано лише частину такого майна, відтак у іпотеці (заставі) залишилося нерухоме та рухоме майно боржника, зокрема, база відпочинку «Олком» (яка продана за договором купівлі-продажу бази відпочинку від 04.12.2014 р., т. 7 а.с. 36-38, проте право власності на яку залишилося зареєстрованим за боржником, про що свідчить надана розпорядником майна інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта станом на 02.02.2017 р.), обладнання та транспортні засоби, зокрема 2 транспортні засоби, 28 вагонів-цистерн, тепловоз ТГМ-40. Крім того, розпорядником майна надано інформаційну довідку № 79485474 від 02.02.2017 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта та копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51312218 від 25.01.2017 р.

Із відомостей, що містяться у довідці та витягу слідує, що на майно, яке залишилося нереалізованим відповідно до договору іпотеки, право власності зареєстровано за боржником ПАТ «Мелітопольський олійноекстракційний завод».

ПАТ «ОСОБА_9 Дніпро», посилаючись на постанови Вищого господарського суду України від 14.12.2016 р. у справі № 914/3812/15, від 20.12.2016 р. у справі № 914/3604/15, від 08.11.2016 р. у справі № 5011-50/9028-2012 не звернуло уваги на те, що правовідносини у вказаних справі та справі, що наразі розглядається, не є тотожними, оскільки у зазначених справах банк набував право власності на все іпотечне майно за погодженням із боржником шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав вважати завершеною позасудову реалізацію заставного майна з огляду на реалізацію лише частини такого майна, яка не погасила заборгованість боржника у повному обсязі, оскільки відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається.

Аналогічні приписи закріплено в ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 592 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів дає підстави вважати, що обставини, які б свідчили про відсутність обов'язку боржника сплатити заборгованість за кредитними договорами, в даному випадку відсутні. Повне погашення цієї заборгованості не відбулося і шляхом реалізації предмета іпотеки.

Отже, у зв'язку з відсутністю підстав передбачених ст.ст. 598, 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання за кредитними договорами не припинились. В свою чергу, не припинились і встановлені договором іпотеки правовідносини із забезпечення даних зобов'язань.

Таким чином, кредитор-4 правомірно скористався своїм правом, передбаченим ст. 592 ЦК України.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду винесена з дотриманням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, а тому, підлягає залишенню в силі.

Судові витрати за апеляційними скаргами покладаються на заявників скарг.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_9 Дніпро» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 р. у справі № 908/3197/16 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Мелітопольський олійноекстракційний завод» на ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 р. у справі № 908/3197/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 р. у справі № 908/3197/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3